Prop. 89 LS

(2024–2025)
Proposisjon til Stortinget (forslag til lovvedtak og stortingsvedtak)

Endringer i støtteprosessloven (virkeområde) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning

Tilråding fra Nærings- og fiskeridepartementet 4. april 2025, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Støre)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Hovedinnholdet i proposisjonen

I denne proposisjonen foreslår Nærings- og fiskeridepartementet endringer i lov 4. mars 2022 nr. 7 om nasjonale saksbehandlingsregler i saker om offentlig støtte (støtteprosessloven) for å gjennomføre forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning i norsk rett.

Det blir også bedt om Stortingets samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 av 23. september 2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 2023/2831 og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832.

Gjennomføring av begge forordningene krever lovendringer. Stortingets samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutninger er derfor nødvendig i medhold av Grunnloven § 26 andre ledd. EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 og nr. 246/2024, og uoffisielle norske oversettelser av forordningene følger som trykte vedlegg til proposisjonen.

2 Bakgrunnen for lovforslaget

Gjennom EØS-avtalen har Norge tilgang til EUs indre marked. For å legge til rette for et velfungerende indre marked og like konkurransevilkår for virksomheter, inneholder EØS-avtalen regler om offentlig støtte. Disse reglene setter rammer for hva norske myndigheter kan gi av offentlig støtte til foretak. Med offentlig støtte menes etter EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1 tiltak som innebærer at offentlige midler brukes til å støtte enkelte foretak eller næringer, og der tiltaket er egnet til å vri konkurransen og påvirke samhandelen. Bestemmelsen omfatter tilskudd, lån, garantier, skatte- og avgiftsfordeler, og andre typer økonomiske fordeler, som for eksempel salg av eiendom til underpris. Det omfatter også kompensasjon for tjenester av allmenn økonomisk betydning, som er en type tjeneste som myndighetene anser som særlig viktig for innbyggerne, og som markedet ikke tilbyr, eller ikke tilbyr på de vilkår myndighetene ønsker. Et eksempel kan være tilskudd til et busselskap for å kjøre ulønnsomme ruter.

I desember 2023 vedtok Europakommisjonen to nye forordninger – en om bagatellmessig støtte, forordning (EU) 2023/2831, og en om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning, forordning (EU) 2023/2832. Disse erstatter de tidligere forordningene på området, forordningene (EU) 1407/2013 og (EU) 360/2012. De største endringene fra de tidligere forordningene er at tidsperioden for beregning av bagatellmessig støtte er endret fra tre regnskapsår til tre løpende år, og at beløpsgrensene for hvor mye støtte som kan gis er hevet. For bagatellmessig støtte er beløpsgrensen hevet fra 200 000 euro til 300 000 euro per foretak og for bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning er den hevet fra 500 000 euro til 750 000 euro per foretak. Fra 1. januar 2026 er det også innført en plikt til å registrere all støtte som gis med grunnlag i forordningene, i enten et nasjonalt register eller et sentralt register hos Europakommisjonen.

Forordningen om bagatellmessig støtte, forordning (EU) 2023/2831, ble tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 av 23. september 2024. Departementet har i ettertid vurdert at det skulle vært tatt konstitusjonelt forbehold for innlemmelse av forordningen om bagatellmessig støtte i EØS-avtalen etter EØS-avtalen artikkel 103, fordi innlemmelsen krever lovendring og dermed Stortingets samtykke.

Forordningen om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning, forordning (EU) 2023/2832, er besluttet tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024, med konstitusjonelt forbehold etter EØS-avtalen artikkel 103.

3 Gjeldende rett

Støtteprosessloven gir regler om hvilke prosesser som må følges i saker som gjelder offentlig støtte. Støtteprosessloven § 2 regulerer lovens virkeområde. Bestemmelsen sier at støtteprosessloven gjelder offentlig støtte som omfattes av EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1, og bagatellmessig støtte i henhold til forordning (EU) nr. 1407/2013. Loven gjelder også for tiltak som faller innenfor virkeområdet av OECD-avtalen om normale konkurranseforhold i skipsbyggingsindustrien og WTO-avtalen om subsidier og utjevningsavgifter.

Det er ikke eksplisitt regulert i § 2 at bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning omfattes av støtteprosessloven. Støtteprosessloven av 2022 erstattet lov 27. november 1992 nr. 117 om offentlig støtte (lov om offentlig støtte). Loven omfattet blant annet alle offentlige støttetiltak som faller innenfor virkeområdet til EØS-avtalen artikkel 61. Både bagatellmessig støtte og bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning var unntatt fra notifikasjonsplikt i henhold til forskrift til loven.

Ved vedtakelsen av støtteprosessloven ønsket man å presisere i lovens § 2 at bagatellmessig støtte var en del av lovens virkeområde, selv om dette strengt tatt ikke omfattes av støttebegrepet i EØS-avtalen artikkel 61. Det ble derfor tatt inn en henvisning i bestemmelsen til forordningen om bagatellmessig støtte. Ved en inkurie ble en henvisning til forordningen om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning utelatt i lovteksten. Den forrige forordningen (EU) nr. 360/2012 for bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning har vært gjennomført som norsk forskrift, i gjeldende forskrift 2. januar 2023 nr. 2 om unntak fra notifikasjonsplikt for offentlig støtte § 4. Denne forskriften erstattet forskrift om unntak fra notifikasjonsplikt for offentlig støtte av 14. november 2008 nr. 1213, hvor forordning nr. 360/2012 ble tatt inn i forskriftens § 4 ved forskrift av 7. desember 2012 nr. 1145.

I dag skal kun støttetildelinger som er notifisert eller gruppeunntatt registreres i Brønnøysundregistrene hvis de overstiger en terskel på 100 000 euro, jf. forskrift 2. januar 2023 nr. 4 om registrering av offentlig støtte § 1.

4 Om rettsaktene

4.1 Nærmere om innholdet i forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte

4.1.1 Innledning

Europakommisjonen vedtok 13. desember 2023 forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte. Forordningen erstatter den tidligere forordningen på området, kommisjonsforordning (EU) nr. 1407/2013, som utløp ved årsskiftet 2023–2024. Forordningen innebærer i hovedsak en videreføring og klargjøring av gjeldende regler. Den trådte i kraft i EU 1. januar 2024 og skal gjelde til 31. desember 2030.

Forordning (EU) 2023/2831 fastsetter regler for tildeling av bagatellmessig støtte. Forordningen gir støttegivere adgang til å tildele bagatellmessig støtte til foretak, forutsatt at alle vilkårene for å gi støtte er oppfylt. Støttegiver trenger ikke å vurdere om støtten er offentlig støtte etter EØS-avtalen artikkel 61, og potensielt måtte notifisere (melde) støtten til ESA. Den nye forordningen øker maksimalbeløpet for bagatellmessig støtte et foretak kan få, fra 200 000 euro til 300 000 euro over en periode på tre år. Forordningen inneholder overgangsbestemmelser som innebærer at reglene også får anvendelse på støtte som tildeles før forordningen trer i kraft.

Fra og med 1. januar 2026 forplikter forordningen støttegivere til å registrere bagatellmessig støtte i et sentralt register på nasjonalt- eller EU-nivå, for å redusere rapporteringsbyrden for foretak som mottar støtten.

4.1.2 Forordningens innhold

Artikkel 1 regulerer virkeområdet til forordningen. Forordningen gjelder alle sektorer, med unntak av støtte til virksomheter som er aktive innenfor primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter, bearbeider eller markedsfører fiskerivarer og akvakulturprodukter, landbruk, bearbeider eller markedsfører landbruksprodukter, støtte til eksport og støtte som tilgodeser nasjonale produkter fremfor importerte. Virksomheter som også driver aktivitet innenfor de unntatte sektorene kan motta bagatellstøtte, men må passe på at støtten ikke går til den unntatte aktiviteten. Flere av de unntatte sektorene er sektorer som ikke er omfattet av EØS-avtalens virkeområde. Av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 artikkel 1 fremgår det at forordningen ikke gjelder sektorer som ikke er omfattet av støttereglene i EØS-avtalen.

Artikkel 2 inneholder definisjoner som brukes i forordningen. I første nummer defineres de unntatte sektorene. I andre nummer defineres «ett enkelt foretak». Dersom et av de alternative vilkårene i nr. 2 bokstav a til d er oppfylt, vil bedrifter regnes som «ett enkelt foretak» etter forordningen. Dette gjelder der en virksomhet enten har flertallet av stemmerettighetene i en annen virksomhet, eller en virksomhet har rett til å utpeke eller fjerne et flertall av medlemmene i administrasjons-, ledelses- eller kontrollorganet i en annen virksomhet, eller der en virksomhet utøver dominerende innflytelse over en annen bedrift på grunnlag av avtale eller vedtekter. Det omfatter også virksomheter som sammen med andre aksjonærer eller deltakere, på grunnlag av avtale eller vedtekter har flertall av stemmerettighetene i en virksomhet (felles kontroll). Virksomheter som har noen av forbindelsene i bokstav a til d via en eller flere andre virksomheter regnes også som «ett enkelt foretak» etter forordningen.

Artikkel 3 regulerer vilkårene for å motta bagatellmessig støtte, og at denne formen for støtte ikke anses som støtte etter TFEU artikkel 107 nr. 1 (EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1). Et foretak kan ikke motta mer enn 300 000 euro i bagatellmessig støtte over tre løpende år, uavhengig av formålet med støtten. Når støtten gis som annet enn tilskudd skal støttebeløpet regnes for å være støttens bruttotilskuddsekvivalent, altså hva brutto støttebeløp utgjør. Ved fusjon skal bagatellmessig støtte gitt til ethvert av de fusjonerte selskapene være med i beregningen av om beløpsterskelen er overskredet. Deles foretak opp, skal bagatellmessig støtte gitt før oppdelingen tilregnes (eventuelt allokeres) foretaket som dro nytte av den.

Artikkel 4 regulerer hvordan støttegiver skal foreta beregning av bruttotilskuddsekvivalenten, altså for å regne ut hva brutto støttebeløp utgjør.

Artikkel 5 har regler om kumulasjon. Bagatellmessig støtte kan kumuleres med bagatellmessig støtte gitt i samsvar med forordning (EU) 2023/2832. I tillegg kan den kumuleres med støtte gitt etter forordningene (EU) 1408/2013 om bagatellmessig støtte til landbrukssektoren og (EU) 717/2014 om bagatellmessig støtte til fiskeri- og akvakultursektoren opp til beløpsgrensen, men disse er ikke tatt inn i EØS-avtalen. Kumulasjonsreglene får derfor ikke anvendelse for denne type støtte. Bagatellmessig støtte skal ikke kumuleres dersom det gjør at høyeste relevante støtteintensitet eller beløp ved gruppeunntak eller vedtak fra Kommisjonen (ESA, for EFTA-statenes vedkommende) overstiges. Bagatellmessig støtte som ikke kan føres tilbake til bestemte støtteberettigede kostnader kan kumuleres med annen statsstøtte gitt i henhold til en gruppeunntaksforordning eller et vedtak fra Kommisjonen (ESA).

Artikkel 6 regulerer overvåkning og rapportering av støtten. Fra 1. januar 2026 skal statene registrere all bagatellmessig støtte i et nasjonalt register eller sentralt EU-register. Registreringene skal ha informasjon om støttemottaker, støttebeløp, dato for tildeling av støtten, den tildelende myndigheten, støtteinstrument og NACE-kode. Registeret skal være tilgjengelig for offentligheten. Støtten skal registreres senest 20 virkedager etter tildeling. Statene skal oppbevare informasjonen i ti år fra støtten ble gitt. Støttegiver har ansvar for å kontrollere at vilkårene for å gi støtte er oppfylt. For stater som har nasjonale registre, skal disse oversende rapportering på bagatellstøtte gitt mellom 1. januar og 31. desember det foregående året, den 30. juni året etter. Kommisjonen (ESA) kan innen 20 virkedager kreve at en stat oversender all informasjon som er nødvendig for å vurdere om vilkårene i forordningen er oppfylt.

Artikkel 7 regulerer overgangsbestemmelser, som sier at forordningen får anvendelse på støtte som gis før forordningen trer i kraft, og at den gjelder i en ytterligere periode på seks måneder etter opphør for støtte som oppfyller vilkårene.

Artikkel 8 regulerer ikrafttredelse og anvendelsesperiode. Forordningen trådte i kraft i EU 1. januar 2024.

4.2 Nærmere om innholdet i forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning

4.2.1 Innledning

Europakommisjonen vedtok 13. desember 2023 forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning. Forordningen erstatter den tidligere forordningen på området, kommisjonsforordning (EU) nr. 360/2012, som utløp ved årsskiftet 2023–2024. Forordningen innebærer i hovedsak en videreføring og klargjøring av gjeldende regler. Den trådte i kraft i EU 1. januar 2024 og skal gjelde til 31. desember 2030.

Forordningen gir støttegivere adgang til å tildele bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning der alle vilkårene i forordningen er oppfylt. Den nye forordningen øker maksimalbeløpet for bagatellmessig støtte et foretak som yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning kan få, fra 500 000 euro til 750 000 euro, over en periode på tre år. Forordningen inneholder overgangsbestemmelser som tilsier at reglene får anvendelse på støtte som tildeles før forordningen trer i kraft.

Fra og med 1. januar 2026 forplikter forordningen støttegivere til å registrere bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk interesse i et sentralt register på nasjonalt- eller EU-nivå for å redusere rapporteringsbyrden for foretak som mottar støtte.

4.2.2 Forordningens innhold

Artikkel 1 regulerer virkeområdet til forordningen. Forordningen gjelder alle sektorer hvor foretak yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning, med unntak av støtte til virksomheter som er aktive innenfor primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter, bearbeider eller markedsfører fiskerivarer og akvakulturprodukter, landbruk, bearbeider eller markedsfører landbruksprodukter, støtte til eksport og støtte som forfordeler nasjonale produkter. Virksomheter som også driver aktivitet innenfor de unntatte sektorene kan motta bagatellstøtte, men må passe på at støtten ikke går til den unntatte aktiviteten. Flere av de unntatte sektorene er sektorer som ikke er omfattet av EØS-avtalens virkeområde. Av EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 fremgår det at forordningen ikke gjelder sektorer som ikke er omfattet av støttereglene i EØS-avtalen.

Artikkel 2 inneholder definisjoner som brukes i forordningen. I første nummer defineres de unntatte sektorene. I andre nummer defineres «ett enkelt foretak». Dersom et av de alternative vilkårene i nr. 2 bokstav a til d er oppfylt, vil bedrifter regnes som «ett enkelt foretak» etter forordningen. Dette gjelder der en virksomhet enten har flertallet av stemmerettighetene i en annen virksomhet, eller en virksomhet har rett til å utpeke eller fjerne et flertall av medlemmene i administrasjons-, ledelses- eller kontrollorganet i en annen virksomhet, eller der en virksomhet utøver dominerende innflytelse over en annen bedrift på grunnlag av avtale eller vedtekter. Det omfatter også virksomheter som sammen med andre aksjonærer eller deltakere, på grunnlag av avtale eller vedtekter har flertall av stemmerettighetene i en virksomhet (felles kontroll). Virksomheter som har noen av forbindelsene i bokstav a til d via en eller flere andre virksomheter regnes også som «ett enkelt foretak» etter forordningen.

Artikkel 3 regulerer vilkårene for å motta bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning, og at denne formen for støtte ikke anses som støtte etter TFEU artikkel 107 nr. 1 (EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1). Et foretak kan ikke motta mer enn 750 000 euro i bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning over tre løpende år, uavhengig av formålet med støtten. Når støtten gis som annet enn tilskudd skal støttebeløpet regnes for å være støttens bruttotilskuddsekvivalent, altså hva brutto støttebeløp utgjør. Ved fusjon skal bagatellmessig støtte gitt til ethvert av de fusjonerte selskapene være med i beregningen av om beløpsterskelen er overskredet. Deles foretak opp, skal bagatellmessig støtte gitt før oppdelingen tilregnes (eventuelt allokeres) foretaket som dro nytte av den.

Artikkel 4 regulerer hvordan støttegiver skal foreta beregning av bruttotilskuddsekvivalenten, altså for å regne ut hva brutto støttebeløp utgjør.

Artikkel 5 har regler om kumulasjon. Bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning kan kumuleres med bagatellmessig støtte gitt i samsvar med forordning (EU) 2023/2832. I tillegg kan den kumuleres med støtte gitt etter forordningene (EU) 1408/2013 om bagatellmessig støtte til landbrukssektoren og (EU) 717/2014 om bagatellmessig støtte til fiskeri- og akvakultursektoren opp til beløpsgrensen, men disse er ikke tatt inn i EØS-avtalen. Kumulasjonsreglene får derfor ikke anvendelse for denne type støtte. Bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning skal ikke kumuleres med kompensasjon for den samme tjenesten av allmenn økonomisk betydning, uansett om kompensasjonen er statsstøtte eller ikke. Bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning skal ikke kumuleres dersom det gjør at høyeste relevante støtteintensitet eller beløp ved gruppeunntak eller vedtak fra Kommisjonen (ESA) overstiges. Bagatellmessig støtte som ikke kan føres tilbake til bestemte støtteberettigede kostnader kan kumuleres med annen statsstøtte gitt i henhold til en gruppeunntaksforordning eller et vedtak fra Kommisjonen (ESA).

Artikkel 6 regulerer overvåkning og rapportering av støtten. Fra 1. januar 2026 skal statene registrere all bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning i et nasjonalt register eller sentralt EU-register. Registreringene skal ha informasjon om støttemottaker, støttebeløp, dato for tildeling av støtten, den tildelende myndigheten, støtteinstrument og NACE-kode. Registeret skal være tilgjengelig for offentligheten. Støtten skal registreres senest 20 virkedager etter tildeling. Statene skal oppbevare informasjonen i ti år fra støtten ble gitt. Støttegiver har ansvar for å kontrollere at vilkårene for å gi støtte er oppfylt. For stater som har nasjonale registre, skal disse oversende rapportering på bagatellstøtte gitt mellom 1. januar og 31. desember det foregående året, den 30. juni året etter. Kommisjonen (ESA) kan innen 20 virkedager kreve at en stat oversender all informasjon som er nødvendig for å vurdere om vilkårene i forordningen er oppfylt.

Artikkel 7 regulerer overgangsbestemmelser, som sier at forordningen får anvendelse på støtte som gis før forordningen trer i kraft, og at den gjelder i en ytterligere periode på seks måneder etter opphør for støtte som oppfyller vilkårene.

Artikkel 8 regulerer ikrafttredelse og anvendelsesperiode. Forordningen trådte i kraft i EU 1. januar 2024.

5 Samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutninger nr. 219/2024 og nr. 246/2024

5.1 EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 om forordning (EU) nr. 2023/2831 om bagatellmessig støtte

5.1.1 Innlemmelse i EØS-avtalen

For at en EU-rettsakt skal bli folkerettslig bindende for Norge, må den innlemmes i EØS-avtalen. Ved EØS-komiteens beslutning nr. 219/204 av 23. september 2024 ble forordning (EU) 2023/2831 vedtatt innlemmet i EØS-avtalen, uten forbehold om samtykke til godkjenning fra Stortinget. Nærings- og fiskeridepartementet ber om at Stortinget samtykker til innlemmelse av forordningen i EØS-avtalen, jf. Grunnloven § 26 andre ledd.

5.1.2 EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024

EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 av 23. september 2024 gjør forordning (EU) 2023/2831 til en del av EØS-avtalens vedlegg XV (statsstøtte) artikkel 1ea. Beslutningen inneholder en fortale og tre artikler.

Fortalen angir at forordning 2023/2831 innlemmes.

Artikkel 1 angir hvilke endringer som skal gjøres i EØS-avtalens vedlegg XV og hvilke tilpasninger som skal gjøres i forordningen. I forordningens artikkel 1 skal det legges til et nytt nr. 3, som sier at forordningene bare kommer til anvendelse på sektorer som er omfattet av EØS-avtalen artikkel 61–64. I forordningens artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2 skal «artikkel 107 nr. 1» forstås som «artikkel 61 nr. 1» i EØS-avtalen. I forordningens artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2, når det gjelder EFTA-statene, skal «traktatens artikkel 108» forstås som «artikkel 1 nr. 3 del I i protokoll 3 til overvåkings- og domstolsavtalen».

Artikkel 2 angir at teksten til forordning (EU) 2023/2831 på islandsk og norsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende (EU-tidende), skal gis gyldighet.

Artikkel 3 fastsetter at beslutningen trer i kraft 24. september 2024, forutsatt at ingen meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt. Det ble ikke tatt forbehold fra hverken Norge, Island eller Liechtenstein.

Artikkel 4 fastsetter at beslutningen skal kunngjøres i EØS-avdelingen av, og EØS-tillegget til, EU-tidende.

5.1.3 Departementets vurdering

Reglene om bagatellmessig støtte åpner for å tildele støtte på opptil 300 000 euro over en treårsperiode, gitt at vilkårene for å gi denne formen for støtte er oppfylt. Støttegivere trenger ikke å foreta en vurdering av om støtten er offentlig støtte etter EØS-avtalen artikkel 61, og dermed må notifiseres (meldes) til ESA. Reglene om bagatellmessig støtte er sentrale på området for offentlig støtte, og faller som et klart utgangspunkt innenfor EØS-avtalens virkeområde. De nye reglene utvider adgangen til å gi offentlig støtte uten å gjennomføre administrativt krevende prosesser. Manglende godtakelse av innlemmelse vil innebære at støtte som ellers ville vært bagatellmessig, må vurderes opp mot forbudet mot offentlig støtte etter EØS-avtalen artikkel 61 og potensielt notifiseres til ESA. En slik prosess tar som hovedregel minst seks måneder og er ressurskrevende for norske myndigheter og for ESA. Det ville også føre til at reglene i EU og Norge er forskjellige, som er et brudd på EØS-avtalens prinsipp om homogenitet.

Forordningens registerkrav kan gi økte administrative kostnader for støttegivere. Samtidig kan reglene føre til bedre tilgang til informasjon om tildelt bagatellmessig støtte, og bidra til å forebygge ulovlig tildeling av støtte. Registeret vil gi informasjon om hva støttegiverne har mottatt av støtte, for å vurdere om beløpsgrensene for bagatellmessig støtte er overskredet. Støttegivere vil ikke lenger måtte innhente denne informasjonen fra de næringsdrivende selv, slik som i dag. Dette kan trekke i retning av at de administrative byrdene ikke nødvendigvis blir større enn i dag. Registerplikten vil også gjøre det lettere for kontrollmyndigheter, pressen, forskere og andre interessenter å få oversikt over hva som gis av bagatellmessig støtte. Departementet tar sikte på å sende forslag om gjennomføring av registerplikten på høring før sommeren 2025.

Nærings- og fiskeridepartementet tilrår godtakelse av at forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte ved EØS-komiteens beslutning er tatt inn i EØS-avtalens vedlegg XV (statsstøtte) nr. 1ea.

5.2 EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 om forordning (EU) nr. 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning

5.2.1 Innlemmelse i EØS-avtalen

Ved EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024 ble forordning (EU) 2023/2832 vedtatt innlemmet i EØS-avtalen. Beslutningen er tatt med forbehold om Stortingets samtykke til at forordningen skal bli en del av EØS-avtalen.

5.2.2 EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024

EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024 gjør forordning (EU) 2023/2832 til en del av EØS-avtalens vedlegg XV (statsstøtte) nr. 1ha. Beslutningen inneholder en fortale og tre artikler.

Fortalen angir at forordning 2023/2832 innlemmes, og samtidig opphever den tidligere forordningen (EU) 360/2012, som har utløpt.

Artikkel 1 angir hvilke endringer som skal gjøres i EØS-avtalens vedlegg XV og hvilke tilpasninger som skal gjøres i forordningen. I forordningens artikkel 1 skal det legges til et nytt nr. 3, som sier at forordningene bare kommer til anvendelse på sektorer som er omfattet av EØS-avtalen artikkel 61–64. I forordningens artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2 skal «artikkel 107 nr. 1» forstås som «artikkel 61 nr. 1» i EØS-avtalen. I forordningens artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2, når det gjelder EFTA-statene, skal «traktatens artikkel 108» forstås som «artikkel 1 nr. 3 i del I i protokoll 3 til overvåkings- og domstolsavtalen».

Artikkel 2 angir at teksten til forordning (EU) 2023/2832, som rettet ved korrigendum 2024/90320, på islandsk og norsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til EU-tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3 fastsetter at beslutningen skal gjelde fra 26. oktober 2024 på det vilkåret at alle meldinger etter artikkel 103 nr. 1 i EØS-avtalen er inngitt. I og med at Norge har tatt konstitusjonelt forbehold vil ikke beslutningen tre i kraft før Stortinget gir sitt samtykke og vi meddeler at forbeholdet kan løftes.

Artikkel 4 fastsetter at beslutningen skal kunngjøres i EØS-avdelingen av, og EØS-tillegget til, EU-tidende.

5.2.3 Departementets vurdering

Reglene om bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk interesse åpner for å tildele støtte på opptil 750 000 euro over en treårsperiode, på visse vilkår. De nye reglene utvider adgangen til å gi offentlig støtte uten å gjennomføre administrativt krevende prosesser. Manglende innlemmelse ville innebære at støttegiver for all støtte som gis til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning som ellers ville anses som bagatellmessig støtte, måtte vurdere om støtten omfattes av forbudet mot offentlig støtte (særlig om samhandelskriteriet er oppfylt), og i så tilfelle, eller ved tvil, notifisere støtten til ESA. En slik prosess tar som hovedregel minst seks måneder og er ressurskrevende for norske myndigheter og ESA. Det ville også føre til at reglene i EU og Norge er forskjellige, som er et brudd på EØS-avtalens prinsipp om homogenitet.

Forordningens registerkrav kan gi økte administrative kostnader for støttegivere. Samtidig kan reglene føre til bedre tilgang til informasjon om tildelt bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk interesse, og bidra til å forebygge ulovlig tildeling av støtte. Registeret vil gi informasjon om hva støttegiverne har mottatt av støtte, for å vurdere om beløpsgrensene for bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning er overskredet. Støttegivere vil ikke lenger måtte innhente denne informasjonen fra de næringsdrivende selv, slik som i dag. Dette kan trekke i retning av at de administrative byrdene ikke nødvendigvis blir større enn i dag. Registerplikten vil også gjøre det lettere for kontrollmyndigheter, pressen, forskere og andre interessenter å få oversikt over hva som gis av bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk interesse. Departementet tar sikte på å sende forslag om gjennomføring av registerplikten på høring før sommeren 2025.

Nærings- og fiskeridepartementet tilrår godtakelse av at forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning tas inn i EØS-avtalens vedlegg XV (statsstøtte) nr. 1ha.

6 Gjennomføringen av forordningene i norsk rett

Gjennomføringen av forordning (EU) 2023/2831 og forordning (EU) 2023/2832 nødvendiggjør endring i støtteprosessloven. Nærings- og fiskeridepartementet foreslår at støtteprosessloven § 2 første ledd endres, ved å oppdatere henvisningen til nummeret på forordningen for bagatellmessig støtte til forordning (EU) 2023/2831, og ved å ta inn forordning (EU) 2023/2832 for bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning.

Departementet foreslår samtidig å endre bestemmelsens første ledd slik at virkeområdet angis i en opplisting i stedet for i løpende tekst. Departementets hjemmel for å gi forskrift om gjennomføring av EØS-prosedyreregler i norsk rett flyttes til andre ledd. Departementet vurderer at dette er mer pedagogisk og oversiktlig.

I prosessen for å vurdere innlemmelse av forordning (EU) 2023/2831 i EØS-avtalen, ble det ikke vurdert at det krevdes lovendring. Forskrift 2. januar 2023 nr. 2 om unntak fra notifikasjonsplikt for offentlig støtte § 2 ble i etterkant av EØS-komiteens beslutning om innlemmelse endret, slik at forordningen ble gjort til norsk forskrift med de tilpasninger som følger av EØS-avtalens vedlegg XV, protokoll 1 til avtalen og avtalen for øvrig. Departementet ble deretter oppmerksom på at støtteprosessloven § 2 manglet henvisning til den nye forordningen om bagatellmessig støtte. Det ble antatt at det bare var nødvendig å oppdatere forordningsnummeret i lovbestemmelsen siden den tidligere forordningen var en del av støtteprosessloven § 2. I lys av registerforpliktelsene forordningen innfører og at det kreves lovendring, vurderer departementet nå at det skulle vært tatt konstitusjonelt forbehold etter EØS-avtalen artikkel 103 for forordningen i EØS-komiteens beslutning. For å bøte på dette ber departementet nå om samtykke etter Grunnloven § 26 andre ledd til innlemmelse av forordningen i EØS-avtalen. Utover økning av terskelverdien for manglende samhandelspåvirkning har dette ikke hatt praktisk betydning, da oppdateringen av nummeret kun er en teknisk øvelse og registerplikten ennå ikke er gjennomført og trådt i kraft i Norge.

For å gjennomføre forordningen om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning må det også gjøres endringer i forskrift om unntak fra notifikasjonsplikt for offentlig støtte § 4, for å unnta bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk interesse fra notifikasjonsplikten til ESA. Forordningen vil da gjelde som norsk forskrift med de tilpasninger som følger av EØS-avtalens vedlegg XV, protokoll 1 til avtalen og avtalen for øvrig.

For å innføre en registerplikt for bagatellmessig støtte og bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning må det gjøres endringer i forskrift 2. januar 2023 nr. 4 om registrering av offentlig støtte. Disse endringene forutsetter også at forordningen er omfattet av virkeområdet til støtteprosessloven.

Departementet har vurdert at det ikke er nødvendig å sende forslag til endringer på offentlig høring, fordi det er åpenbart unødvendig. Endringene i forordningene er i hovedsak en videreføring av eksisterende regler, med en heving av beløpstersklene for å gi bagatellstøtte av begge former. Støtteprosessloven § 2 har allerede en henvisning til bagatellmessig støtte, og det kreves kun en teknisk justering av bestemmelsen, i form av oppdatert henvisning til nummeret på forordningen. Det samme vurderes for forordningen om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning, fordi bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning var ment å være en del av lovens virkeområde. Forordningen har siden 2012 vært gjennomført i norsk forskrift.

For å kunne inkludere registerplikt for bagatellmessig støtte, og dermed oppfylle Norges EØS-rettslige forpliktelser, må følgelig virkeområdebestemmelsen i støtteprosessloven oppdateres. Registerplikten som forordningene innfører reiser spørsmål om det skal utarbeides et nasjonalt bagatellregister eller om Norge skal slutte seg til EUs sentrale bagatellregister. Departementet tar sikte på å høre dette spørsmålet før sommeren 2025, i et større høringsnotat hvor departementet ser på endringer i registerplikten for offentlig støtte.

7 Økonomiske og administrative konsekvenser

Statlige, regionale og lokale støttegivere vil oppleve at adgangen til å tildele bagatellmessig støtte og bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning utvides, ved at beløpsgrensene for maksimalt støttebeløp øker betydelig for begge regelsettene. Dette vil resultere i at private virksomheter kan motta mer bagatellmessigstøtte enn de kan i dag.

Kravet om registrering av alle enkelttildelinger fra og med 1. januar 2026 kan innebære en økt administrativ byrde sammenlignet med tidligere for støttegivere. Hvor store disse kostnadene vil bli avhenger av tekniske løsninger for å registrere støtten. I hovedsak er det offentlig sektor som påvirkes av endringene.

Registeret vil bidra til mer åpenhet, oversikt og kontroll med bruken av offentlig støtte. Arbeidet med registerplikten, herunder nødvendige lovendringer, samt økonomiske og administrative konsekvenser av registerplikten vil følges opp i en egen prosess, som vil høres før sommeren 2025.

8 Merknader til lovbestemmelsen

Til § 2

Bestemmelsen endres slik at det fremgår av første ledd at §§ 3 til 14 gjelder for offentlig støtte som oppfyller vilkårene i EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1, og tiltak som omfattes av forordningene om bagatellmessig støtte og bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning, slik de er inntatt i EØS-avtalens vedlegg XV.

Hjemmel for å vedta forskrift om gjennomføring i norsk rett av EØS-prosedyreregler flyttes til andre ledd, og er ikke ment å medføre realitetsendringer.

Tidligere andre ledd, som regulerer virkeområdet til §§ 15 til 17, blir tredje ledd. Endringen medfører ingen realitetsendringer.

Tilråding

Nærings- og fiskeridepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om endringer i støtteprosessloven (virkeområde) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak til lov om endringer i støtteprosessloven (virkeområde) og vedtak om samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning i samsvar med et vedlagt forslag.

A Forslag
til lov om endringer i støtteprosessloven (virkeområde)

I

I lov 4. mars 2022 nr. 7 om nasjonale saksbehandlingsregler i saker om offentlig støtte skal § 2 lyde:

§ 2 Virkeområde

Reglene i §§ 3 til 14 gjelder:

a. Offentlig støtte som oppfyller vilkårene i EØS-avtalen artikkel 61 nr. 1

b. Bagatellmessig støtte etter reglene i forordning (EU) nr. 2023/2831, som inntatt i EØS-avtalens vedlegg XV nr. 1ea

c. Bagatellmessig støtte til foretak som utfører tjenester av allmenn økonomisk betydning etter reglene i forordning (EU) nr. 2023/2832, som inntatt i EØS-avtalens vedlegg XV nr. 1ha.

Departementet kan gi forskrift om gjennomføring i norsk rett av prosedyreregler for støtte regulert av EØS-avtalen.

Reglene i §§ 15 til 17 gjelder tiltak som omfattes av OECD-avtalen om normale konkurranseforhold i skipsbyggingsindustrien og WTO-avtalen om subsidier og utjevningsavgifter.

II

Loven gjelder fra den tiden Kongen bestemmer.

B Forslag
til vedtak om samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning

III

Stortinget samtykker til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 av 23. september 2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2831 om bagatellmessig støtte og EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2023/2832 om bagatellmessig støtte til tjenester av allmenn økonomisk betydning.

Vedlegg 1
Kommisjonsforordning (EU) 2023/2831 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte

EUROPAKOMMISJONEN HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 108 nr. 4,

under henvisning til rådsforordning (EU) 2015/1588 av 13. juli 2015 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på visse kategorier horisontal statsstøtte[1] , særlig artikkel 2 nr. 1,

etter samråd med Den rådgivende komité for statsstøtte og

ut fra følgende betraktninger:

1) Statlig finansiering som oppfyller kriteriene i artikkel 107 nr. 1 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte, utgjør statsstøtte og skal meldes til Kommisjonen i henhold til traktatens artikkel 108 nr. 3. I henhold til traktatens artikkel 109 kan imidlertid Rådet bestemme at visse kategorier av støtte skal være unntatt fra dette meldingskravet. I samsvar med traktatens artikkel 108 nr. 4 kan Kommisjonen vedta forordninger som gjelder disse kategoriene av statsstøtte. I forordning (EU) 2015/1588 bestemte Rådet, i samsvar med traktatens artikkel 109, at bagatellmessig støtte (dvs. støtte gitt til ett enkelt foretak i en gitt periode og som ikke overstiger et bestemt fast beløp) kan utgjøre en slik kategori. På dette grunnlaget anses bagatellmessig støtte ikke å oppfylle alle kriteriene fastsatt i traktatens artikkel 107 nr. 1, og den omfattes derfor ikke av meldingskravet.

2) Kommisjonen har i en rekke vedtak klargjort begrepet støtte i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1. Kommisjonen har også redegjort for sin holdning til en øvre grense for bagatellmessig støtte som traktatens artikkel 107 nr. 1 kan anses ikke å få anvendelse under. Dette gjorde den først i sin kunngjøring om regelen om bagatellmessig statsstøtte[2] og deretter i kommisjonsforordning (EF) nr. 69/2001[3] , (EF) nr. 1998/2006[4] og (EU) nr. 1407/2013[5] . Denne forordningen erstatter forordning (EU) nr. 1407/2013 når den utløper.

3) I lys av erfaringen med anvendelsen av forordning (EU) nr. 1407/2013 er det hensiktsmessig å heve den øvre grensen for bagatellmessig støtte som ett enkelt foretak kan motta per medlemsstat i en treårsperiode, til 300 000 euro. Denne øvre grensen gjenspeiler inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 1407/2013 og den forventede utviklingen i denne forordningens gyldighetstid. Denne øvre grensen er nødvendig for å sikre at alle tiltak som faller inn under denne forordningen, kan anses ikke å ha noen virkning på handelen mellom medlemsstater og ikke vri eller true med å vri konkurransen.

4) I henhold til konkurransereglene fastsatt i traktaten er et foretak enhver enhet, uavhengig av om den er en fysisk eller en juridisk person, som utøver en økonomisk virksomhet, uansett rettslig status og finansieringsmåte[6] . Den europeiske unions domstol har presisert at en enhet som «eier kontrollerende eierandeler i et selskap», og som «faktisk utøver denne kontrollen ved å være direkte eller indirekte involvert i ledelsen av det», skal anses å delta i dette selskapets økonomiske virksomhet. Derfor må enheten selv anses som et foretak i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1[7] . Domstolen har fastslått at alle enheter som kontrolleres (rettslig eller faktisk) av samme enhet, skal anses som ett enkelt foretak[8] .

5) Av hensyn til rettssikkerheten og for å redusere den administrative byrden bør denne forordningen inneholde en klar og uttømmende liste med kriterier for å avgjøre når to eller flere bedrifter i samme medlemsstat bør anses som ett enkelt foretak. Kommisjonen har valgt de kriteriene som er relevante i denne forordningen, fra de veletablerte kriteriene for å definere «tilknyttede bedrifter» i definisjonen av små og mellomstore bedrifter (SMB) i kommisjonsrekommandasjon 2003/361/EF[9] og i vedlegg I til kommisjonsforordning (EU) nr. 651/2014[10] . Gitt virkeområdet for denne forordningen bør kriteriene få anvendelse på både SMB-er og store foretak, og de bør sikre at en gruppe av tilknyttede bedrifter anses som ett enkelt foretak i forbindelse med anvendelsen av regelen om bagatellmessig støtte. Bedrifter som ikke har noen tilknytning til hverandre, bortsett fra at hver av dem har en direkte forbindelse til samme offentlige organ, bør ikke behandles som tilknyttet hverandre. Det bør derfor tas hensyn til den særlige situasjonen med bedrifter som kontrolleres av samme offentlige organ, der bedriftene kan ha uavhengig beslutningsmyndighet.

6) Tatt i betraktning de særlige reglene som gjelder i sektorene primærproduksjon (særlig primærproduksjon av landbruksvarer og primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter), samt risikoen for at støttebeløp som ligger under den øvre grensen fastsatt i denne forordningen, likevel vil kunne oppfylle kriteriene i traktatens artikkel 107 nr. 1, bør denne forordningen ikke få anvendelse på disse sektorene.

7) Med tanke på likhetene mellom bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer og av andre varer bør denne forordningen få anvendelse på bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer, forutsatt at visse vilkår er oppfylt. Verken gårdsvirksomhet knyttet til tilberedning av et produkt for første salg (for eksempel innhøsting, skjæring og tresking av korn eller pakking av egg) eller første salg til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak bør anses som bearbeiding og markedsføring i denne forbindelse, og denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på denne virksomheten.

8) Med tanke på typen virksomhet som utøves i forbindelse med bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, og likhetene mellom denne virksomheten og annen bearbeidings- og markedsføringsvirksomhet, bør denne forordningen også gjelde for foretak som driver med bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, forutsatt at visse vilkår er oppfylt. Verken de oppgavene som må utføres på anlegget eller om bord for å forberede et dyr eller en plante for det første salget (herunder skjæring, filetering eller frysing), eller det første salget til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak, bør anses som bearbeiding eller markedsføring i denne forbindelse, og denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på denne virksomheten.

9) Den europeiske unions domstol har fastsatt at når Unionen har vedtatt et regelverk for innføring av en felles markedsordning i en bestemt landbrukssektor, er medlemsstatene forpliktet til ikke å treffe tiltak som kan undergrave eller åpne for unntak fra dette regelverket[11] . Denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på støtte der støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av varer som kjøpes eller bringes i omsetning i landbrukssektoren. Den bør heller ikke få anvendelse på støtte som skal deles med primærprodusenter i landbruket. Disse prinsippene får også anvendelse på fiskeri- og akvakultursektoren.

10) Denne forordningen bør ikke få anvendelse på eksportstøtte eller støtte som forutsetter at det brukes innenlandske framfor importerte varer og tjenester. Den bør særlig ikke få anvendelse på støtte til finansiering av opprettelse og drift av distribusjonsnett i andre medlemsstater eller tredjeland. Den europeiske unions domstol har fastslått at forordning (EF) nr. 1998/2006 «ikke utelukker enhver støtte som kan ha innvirkning på eksport, men bare støtte som gjennom sin form har som direkte formål å fremme salg i en annen medlemsstat», og at «investeringsstøtte, forutsatt at den ikke i en eller annen form i prinsippet og gjennom sitt beløp bestemmes av mengden av eksporterte varer, ikke utgjør «støtte til eksportrelatert virksomhet» som omhandlet i artikkel 1 nr. 1 bokstav d) i forordning (EF) nr. 1998/2006 og derfor ikke omfattes av denne bestemmelsens virkeområde, selv om de investeringene som støttes, fremmer utvikling av varer beregnet på eksport»[12] . Støtte til dekning av kostnadene ved deltaking på messer eller til dekning av undersøkelser eller rådgivningstjenester som er nødvendige for lanseringen av et nytt eller eksisterende produkt på et nytt marked i en annen medlemsstat eller i et tredjeland, utgjør vanligvis ikke eksportstøtte.

11) Treårsperioden som skal tas i betraktning i denne forordningen, bør være glidende. For hver ny tildeling av bagatellmessig støtte må det tas hensyn til den samlede bagatellmessige støtten som er tildelt i de tre foregående årene.

12) Dersom et foretak utøver virksomhet i en av sektorene som ikke omfattes av virkeområdet for denne forordningen, og i tillegg utøver virksomhet i andre sektorer eller utøver andre virksomheter, bør denne forordningen få anvendelse på disse andre sektorene eller virksomhetene forutsatt at den berørte medlemsstaten på egnet måte sørger for at det ikke gis bagatellmessig støtte til virksomhet i sektorer som er utelukket, for eksempel ved å holde virksomhetene atskilt eller dele opp kostnadene. Det samme prinsippet bør få anvendelse dersom et foretak utøver virksomhet i sektorer med en lavere øvre grense for bagatellmessig støtte. Dersom et foretak ikke kan sikre at virksomheten i sektorer med en lavere øvre grense for bagatellmessig støtte bare kan få bagatellmessig støtte opp til denne lavere øvre grensen, bør laveste øvre grense anvendes på all foretakets virksomhet.

13) Det bør fastsettes regler for å sikre at det ikke er mulig å omgå høyeste støtteintensitet fastsatt i de relevante statsstøtteforordningene eller kommisjonsvedtakene. Det bør også fastsettes klare regler for kumulering.

14) Denne forordningen utelukker ikke muligheten for at et tiltak kan anses ikke å være statsstøtte i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1 av andre årsaker enn dem som er fastsatt i denne forordningen, for eksempel når tiltaket oppfyller prinsippet om normal markedsatferd eller ikke innebærer en overføring av statsmidler. Særlig anses ikke EU-finansiering som forvaltes sentralt av Kommisjonen og som verken direkte eller indirekte kontrolleres av medlemsstaten, som statsstøtte, og den bør derfor ikke tas i betraktning når det avgjøres om den øvre grensen fastsatt i denne forordningen er oversteget.

15) Denne forordningen omfatter ikke alle situasjoner der et tiltak kanskje ikke påvirker handelen mellom medlemsstatene eller kanskje ikke vrir eller truer med å vri konkurransen. Det kan finnes situasjoner der en støttemottaker leverer varer eller tjenester i et begrenset område (f.eks. en øyregion eller en av de mest fjerntliggende regionene) i en medlemsstat og det er usannsynlig at denne støttemottakeren vil tiltrekke kunder fra andre medlemsstater, og der det ikke kan forventes at tiltaket vil ha mer enn en marginal innvirkning på vilkårene for investeringer eller etableringer over landegrensene. Slike tiltak bør vurderes fra sak til sak.

16) Av hensyn til innsyn, likebehandling og effektiv overvåking bør denne forordningen få anvendelse bare på bagatellmessig støtte der det er mulig å beregne nøyaktig bruttotilskuddsekvivalent på forhånd, uten at det er nødvendig å foreta en risikovurdering («bagatellmessig støtte med innsynsmulighet»). En slik nøyaktig beregning kan for eksempel gjennomføres for tilskudd, rentesubsidier, begrensede skattefritak eller andre instrumenter som fastsetter et tak som sikrer at den relevante øvre grensen ikke overstiges. Det å fastsette et tak innebærer at så lenge det nøyaktige støttebeløpet ikke er kjent, må medlemsstaten anta at beløpet tilsvarer dette taket, for å sikre at flere støttetiltak til sammen ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i denne forordningen, og for å anvende reglene om kumulering.

17) Med henblikk på innsyn, likebehandling og riktig anvendelse av den øvre grensen for bagatellmessig støtte bør alle medlemsstatene benytte samme beregningsmetode for å beregne det samlede støttebeløpet. For å lette beregningen bør støttebeløp som ikke gis i form av kontanttilskudd, omregnes til en bruttotilskuddsekvivalent. Ved beregning av bruttotilskuddsekvivalenten for andre typer støtte med innsynsmulighet enn tilskudd og for støtte som utbetales i flere rater, må det benyttes gjeldende markedsrente på tidspunktet da slik støtte ble gitt. For å fremme en ensartet, åpen og enkel anvendelse av reglene for statsstøtte bør markedsrentene som anvendes i denne forordningen, være de referanserentene som er fastsatt i samsvar med kommisjonsmeldingen om revisjon av metoden for fastsettelse av referanse- og diskonteringsrente[13] .

18) Støtte som inngår i lån, herunder bagatellmessig støtte til risikofinansiering i form av lån, bør anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av markedsrentene som gjaldt da støtten ble gitt. For å forenkle behandlingen av små lån med kort løpetid er det nødvendig å fastsette en klar regel som er enkel å anvende og tar hensyn til både lånets beløp og løpetid. Lån der det er stilt sikkerhet for minst 50 % av lånet og der lånet ikke overstiger enten 1 500 000 euro med en løpetid på fem år eller 750 000 euro med en løpetid på ti år, kan anses å ha en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte. Dette er basert på Kommisjonens erfaringer og på inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 1407/2013 og den forventede inflasjonsutviklingen i denne forordningens anvendelsesperiode. Ettersom det er vanskelig å bestemme bruttotilskuddsekvivalenten av støtte som gis til foretak som kanskje ikke vil være i stand til å tilbakebetale lånet (f.eks. fordi foretaket er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller fordi det oppfyller vilkårene i nasjonal rett for å bli gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene), bør denne regelen ikke gjelde for slike foretak.

19) Støtte som inngår i kapitaltilførsler, bør ikke anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet, med mindre den samlede offentlige kapitaltilførselen ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte. Støtte som inngår i risikofinansieringstiltak i form av egenkapitalinvesteringer eller egenkapitallignende investeringer, som nevnt i retningslinjene for risikofinansiering[14] , bør ikke anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet, med mindre det aktuelle tiltaket tilfører kapital som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte.

20) Støtte som inngår i garantier, herunder bagatellmessig støtte til risikofinansiering i form av garantier, bør anses å ha innsynsmulighet dersom bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av «trygg havn»-premier fastsatt i en kommisjonskunngjøring for den berørte typen foretak[15] . Denne forordningen bør fastsette klare regler som tar hensyn til både det underliggende lånets størrelse og garantiens løpetid. Slike klare regler bør bidra til å forenkle behandlingen av garantier med kort løpetid som dekker opp til 80 % av et relativt lite lån, og der tapene bæres proporsjonalt og på samme måte av långiveren og garantisten, og de nettobeløpene som genereres i forbindelse med inndrivelsen av lånet mot den sikkerheten som låntakeren stiller, proporsjonalt reduserer långiverens og garantistens tap. Denne regelen bør ikke gjelde for garantier for underliggende transaksjoner som ikke utgjør et lån, for eksempel garantier for egenkapitaltransaksjoner. På grunnlag av Kommisjonens erfaringer og i lys av inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 1407/2013 og den forventede inflasjonsutviklingen i denne forordningens gyldighetstid bør garantien anses å ha en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte, dersom i) garantien ikke overstiger 80 % av det underliggende lånet, ii) garantibeløpet ikke overstiger 2 250 000 euro og iii) garantiens løpetid ikke overstiger fem år. Det samme gjelder dersom i) garantien ikke overstiger 80 % av det underliggende lånet, ii) garantibeløpet ikke overstiger 1 125 000 euro og iii) garantiens løpetid ikke overstiger ti år.

21) I tillegg kan medlemsstatene bruke en metode for å beregne bruttotilskuddsekvivalenten for garantier som er blitt meldt til Kommisjonen i henhold til en annen kommisjonsforordning innenfor statsstøtteområdet, som var gjeldende på det aktuelle tidspunktet, og som Kommisjonen har godtatt er i samsvar med garantikunngjøringen[16] eller en etterfølgende kunngjøring. Medlemsstatene kan gjøre dette bare dersom den godkjente metoden uttrykkelig gjelder den typen garanti og underliggende transaksjon som det er snakk om i forbindelse med anvendelsen av denne forordningen.

22) Dersom bagatellmessig støtte gis via finansformidlere, bør medlemsstatene sikre at disse ikke mottar noen form for statsstøtte. Dette kan for eksempel gjøres i) ved å kreve at finansformidlere som har en statsgaranti, betaler en markedstilpasset premie eller ii) ved at de fullt ut overfører eventuelle fordeler til endelige støttemottakere, eller iii) ved at de overholder øvre grense for bagatellmessig støtte og andre vilkår i denne forordningen på formidlernivå. I de tilfellene der medlemsstatene benytter alternativ iii), bør denne forordningen for å forenkle behandlingen av finansformidlere som gjennomfører ordninger for bagatellmessig støtte, inneholde en klar regel som er enkel å anvende og tar hensyn til de samlede lånebeløpene som involverer bagatellmessig støtte og utstedes av en finansformidler i løpet av tre år. På grunnlag av Kommisjonens erfaringer kan finansformidlere som gir garanterte bagatellmessige lån og anvender en ordning for å gi fordelen ved garantien videre til de endelige støttemottakerne, anses å motta en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte, dersom den samlede porteføljen av garanterte bagatellmessige lån utgjør mindre enn 10 millioner euro, eller dersom den samlede porteføljen av garanterte bagatellmessige lån utgjør mindre enn 40 millioner euro og består av individuelle bagatellmessige lånebeløp på under 100 000 euro, forutsatt at alle finansformidlere som driver virksomhet i den berørte medlemsstaten, har tilgang til ordningen for bagatellmessig støtte på like vilkår.

23) På grunnlag av en melding fra en medlemsstat bør Kommisjonen undersøke om et tiltak som ikke utgjør et tilskudd, et lån, en garanti, en kapitaltilførsel eller et risikofinansieringstiltak i form av en egenkapitalinvestering eller en egenkapitallignende investering, begrensede skattefritak eller andre instrumenter som fastsetter et tak, fører til en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte og derfor kan omfattes av virkeområdet for denne forordningen.

24) Kommisjonen har plikt til å sikre at statsstøttereglene overholdes og er i samsvar med prinsippet om lojalt samarbeid fastsatt i artikkel 4 nr. 3 i traktaten om Den europeiske union. Medlemsstatene bør lette gjennomføringen av denne oppgaven ved å innføre de verktøyene som er nødvendige for å sikre at samlet bagatellmessig støtte til ett enkelt foretak etter regelen om bagatellmessig støtte, ikke overstiger den fastsatte øvre grensen. Medlemsstatene bør føre tilsyn med støtten som gis, for å sikre at den øvre grensen fastsatt i denne forordningen ikke overstiges og at kumuleringsreglene overholdes. For å oppfylle denne forpliktelsen bør medlemsstatene senest 1. januar 2026 gi fullstendige opplysninger om den bagatellmessige støtten som er gitt, i et sentralt register på nasjonalt plan eller EU-plan og kontrollere at ny støtte ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i denne forordningen. Det sentrale registeret vil bidra til å lette foretakenes administrative byrde. Når det sentrale registeret inneholder data for en treårsperiode, vil foretakene i henhold til denne forordningen ikke lenger måtte holde rede på og melde eventuell annen mottatt bagatellmessig støtte. I forbindelse med denne forordningen bør kontroll av overholdelsen av den øvre grensen fastsatt i denne forordningen i prinsippet baseres på informasjonen i det sentrale registeret.

25) Hver medlemsstat kan opprette et nasjonalt sentralt register. Eksisterende nasjonale sentrale registre kan fortsatt brukes dersom de oppfyller kravene i denne forordningen. Kommisjonen vil opprette et sentralt register på EU-plan som medlemsstatene kan bruke fra 1. januar 2026.

26) Ettersom administrative byrder og regelverksmessige hindringer utgjør et problem for de fleste SMB-er, og ettersom Kommisjonen har som mål å redusere byrden i forbindelse med rapporteringskrav med 25 %[17] , skal sentrale registre opprettes på en slik måte at de reduserer den administrative byrden. God forvaltningspraksis, f.eks. som fastsatt i forordningen om den felles digitale portalen[18] , kan brukes som referanse for opprettelsen og driften av det sentrale registeret på EU-plan og de nasjonale sentrale registrene.

27) Formålet med innsynsreglene er å sikre en bedre overholdelse og større ansvarlighet, gi mulighet for fagfellevurdering og bidra til en mer effektiv bruk av offentlige midler. Offentliggjøringen av støttemottakerens navn i et sentralt register tar hensyn til den legitime interessen av gjennomsiktighet ved å informere offentligheten om bruken av medlemsstatenes midler. Den påvirker ikke i utilbørlig grad støttemottakerens rett til vern av personopplysninger så lenge offentliggjøringen av personopplysninger i det sentrale registeret overholder Unionens regler for personvern[19] . Medlemsstatene bør ha mulighet for å pseudonymisere spesifikke oppføringer når det er nødvendig for å overholde Unionens personvernregler.

28) Denne forordningen bør fastsette et sett av vilkår for når et tiltak som faller inn under denne forordningen, kan anses ikke å ha noen virkning på handelen mellom medlemsstater og ikke vri eller true med å vri konkurransen. Derfor bør denne forordningen også få anvendelse på støtte som er gitt før dens ikrafttredelse, dersom alle vilkårene i den er oppfylt. Støtte som oppfyller kriteriene i forordning (EU) nr. 1407/2013 og er gitt mellom 1. januar 2014 og 31. desember 2023, bør også anses å være unntatt fra meldingsplikten i henhold til traktatens artikkel 108 nr. 3.

29) På bakgrunn av behovet for stadig å revidere politikken på statsstøtteområdet, bør denne forordningens anvendelsesperiode begrenses.

30) Dersom denne forordningens anvendelsesperiode utløper uten å bli forlenget, bør medlemsstatene ha en tilpasningsperiode på seks måneder for bagatellmessig støtte som omfattes av denne forordningen.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

Virkeområde

1. Denne forordningen får anvendelse på støtte til foretak i alle sektorer med unntak av

a) støtte til foretak innenfor primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter,

b) støtte til foretak med virksomhet innen bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, dersom støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av varer som kjøpes eller bringes i omsetning,

c) støtte til foretak innenfor primærproduksjon av landbruksvarer,

d) støtte til foretak som driver virksomhet innen bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer, i et av følgende tilfeller:

i) Dersom støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av slike varer som kjøpes fra primærprodusenter eller bringes i omsetning av de berørte foretakene.

ii) Dersom støtten avhenger av at den delvis eller i sin helhet videreføres til primærprodusenter,

e) støtte gitt til virksomhet i forbindelse med eksport til tredjeland eller medlemsstater, det vil si støtte som er direkte knyttet til eksportvolum, opprettelse og drift av et distribusjonsnett eller til andre løpende utgifter forbundet med eksportvirksomheten,

f) støtte som forutsetter at det brukes innenlandske framfor importerte varer og tjenester.

2. Dersom et foretak utøver virksomhet i en av sektorene nevnt i nr. 1 bokstav a), b), c) eller d) og i tillegg utøver virksomhet i en eller flere av de andre sektorene som omfattes av virkeområdet for denne forordningen, eller utøver annen virksomhet som omfattes av virkeområdet for denne forordningen, får denne forordningen anvendelse på støtte som gis til sistnevnte sektorer eller virksomhet, forutsatt at den berørte medlemsstaten på egnet måte sørger for at det ikke gis bagatellmessig støtte i samsvar med denne forordningen til virksomhet i sektorer som er utelukket fra virkeområdet for denne forordningen, for eksempel ved å holde virksomhetene atskilt eller dele opp kostnadene.

Artikkel 2

Definisjoner

1. I denne forordningen menes med

a) «landbruksvarer» varer oppført i vedlegg I til traktaten, med unntak av fiskerivarer og akvakulturprodukter som omfattes av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1379/2013[20] ,

b) «primær landbruksproduksjon» produksjon av produkter fra jorden og fra husdyrhold, som oppført i vedlegg I til traktaten, uten at det utøves ytterligere virksomhet som endrer produktenes art,

c) «bearbeiding av landbruksvarer» en prosess der en landbruksvare omdannes til en annen landbruksvare, unntatt gårdsvirksomhet som er nødvendig for å tilberede et animalsk eller vegetabilsk produkt for første salg,

d) «markedsføring av landbruksvarer» oppbevaring eller utstilling av en landbruksvare med sikte på å selge, framby til salg, levere eller på annen måte bringe den i omsetning, unntatt første salg fra en primærprodusent til videreforhandlere og bearbeidingsforetak og enhver tilberedning av et produkt for et slikt første salg. Salg fra primærprodusent til sluttforbrukere skal anses som markedsføring dersom dette foregår i atskilte lokaler avsatt for dette formålet,

e) «fiskerivarer og akvakulturprodukter» produkter som definert i artikkel 5 bokstav a) og b) i forordning (EU) nr. 1379/2013,

f) «primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter» all virksomhet knyttet til fiske, oppdrett eller dyrking av akvatiske organismer samt de oppgavene som må utføres på anlegget eller om bord for å forberede et dyr eller en plante for det første salget, herunder skjæring, filetering eller frysing, og det første salget til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak,

g) «bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter» all virksomhet, herunder håndtering, behandling og omdanning, som utføres etter tidspunktet for landing – eller høsting når det gjelder akvakultur – og som resulterer i et bearbeidet produkt, samt distribusjonen av dette produktet,

h) «finansformidler» en finansinstitusjon, uansett form og eierskap, som driver på profittbasis; offentlige støttebanker eller -institusjoner anses ikke som omfattet av denne definisjonen når de opptrer som tildelende myndigheter og det ikke forekommer kryssubsidiering av virksomhetene de utøver for egen risiko og egen regning.

2. Med «ett enkelt foretak» menes i denne forordningen alle bedrifter som har minst en av følgende forbindelser med hverandre:

a) En bedrift sitter med flertallet av aksjeeiernes eller deltakernes stemmeretter i en annen bedrift.

b) En bedrift har rett til å utpeke eller fjerne et flertall av medlemmene av administrasjons-, ledelses- eller kontrollorganet i en annen bedrift.

c) En bedrift har rett til å utøve dominerende innflytelse på en annen bedrift i henhold til en kontrakt inngått med den bedriften eller i henhold til en bestemmelse i bedriftens vedtekter.

d) En bedrift som er aksjeeier eller deltaker i en annen bedrift, kontrollerer alene, i henhold til en avtale med andre aksjeeiere eller deltakere i denne bedriften, et flertall av aksjeeiernes eller deltakernes stemmeretter i denne bedriften.

Bedrifter som har noen av forbindelsene nevnt i bokstav a)–d) til hverandre via en eller flere andre bedrifter, skal også anses å være ett enkelt foretak.

Artikkel 3

Bagatellmessig støtte

1. Støttetiltak som oppfyller vilkårene i denne forordningen, skal anses for ikke å oppfylle alle kriteriene fastsatt i traktatens artikkel 107 nr. 1, og skal derfor ikke være omfattet av meldingskravet i traktatens artikkel 108 nr. 3.

2. Samlet bagatellmessig støtte gitt per medlemsstat til ett enkelt foretak skal ikke overstige 300 000 euro i løpet av en treårsperiode.

3. Bagatellmessig støtte skal anses som gitt i det øyeblikket retten til å motta støtten overføres til foretaket i henhold til gjeldende nasjonale regler, uansett utbetalingstidspunkt for den bagatellmessige støtten til foretaket.

4. Den øvre grensen fastsatt i nr. 2 skal gjelde uavhengig av den bagatellmessige støttens form eller formål og uavhengig av om støtten gitt av en medlemsstat helt eller delvis er finansiert med EU-midler.

5. For den øvre grensen fastsatt i nr. 2 skal støtte uttrykkes som kontanttilskudd. Alle tall som benyttes, skal være bruttobeløp, dvs. før fradrag av skatt eller andre avgifter. Når støtten gis i en annen form enn som tilskudd, skal støttebeløpet være støttens bruttotilskuddsekvivalent.

6. Støtte som utbetales i flere rater, skal diskonteres til verdien på det tidspunktet støtten gis. Renten som skal benyttes ved diskontering, skal være gjeldende diskonteringsrente på det tidspunktet støtten gis.

7. Dersom den øvre grensen fastsatt i nr. 2 overstiges ved tildeling av en ny bagatellmessig støtte, skal denne nye støtten ikke omfattes av denne forordningen.

8. Ved fusjon eller overtakelse skal all tidligere bagatellmessig støtte gitt til de fusjonerende foretakene tas med i betraktningen når det avgjøres om eventuell ny bagatellmessig støtte til det nye eller overtakende foretaket fører til at den øvre grensen fastsatt i nr. 2 overstiges. Bagatellmessig støtte som er lovlig tildelt før fusjonen eller overtakelsen, skal fortsatt være lovlig.

9. Dersom et foretak deles opp i to eller flere separate foretak, skal bagatellmessig støtte som er gitt før oppdelingen, tildeles det foretaket som dro nytte av den, noe som i utgangspunktet er foretaket som overtar virksomheten der den bagatellmessige støtten ble brukt. Dersom en slik tildeling ikke er mulig, skal den bagatellmessige støtten tildeles forholdsmessig på grunnlag av den bokførte verdien av egenkapitalen til de nye foretakene den dagen oppdelingen fant sted.

Artikkel 4

Beregning av bruttotilskuddsekvivalenten

1. Denne forordningen får anvendelse bare på støtte der det er mulig å beregne nøyaktig bruttotilskuddsekvivalent på forhånd, uten at det er nødvendig å foreta en risikovurdering («bagatellmessig støtte med innsynsmulighet»).

2. Støtte som inngår i tilskudd eller rentesubsidier, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet.

3. Støtte som inngår i lån, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom

a) mottakeren verken er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller oppfyller kriteriene i nasjonal lovgivning for å være gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene. For store foretak skal mottakeren være i en situasjon tilsvarende en kredittvurdering på minst B-, og

b) det er stilt sikkerhet for minst 50 % av lånet, som beløper seg til enten 1 500 000 euro over fem år eller 750 000 euro over ti år; dersom et lån er på mindre enn disse beløpene eller har en løpetid på mindre enn henholdsvis fem eller ti år, skal bruttotilskuddsekvivalenten for lånet beregnes som en tilsvarende andel av relevant øvre grense fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen, eller

c) bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av referanserenten som gjaldt på tidspunktet for tildelingen.

4. Støtte som inngår i kapitaltilførsler, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet bare dersom den samlede offentlige kapitaltilførselen ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2.

5. Støtte som inngår i risikofinansieringstiltak i form av egenkapitalinvesteringer eller egenkapitallignende investeringer, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet bare dersom kapitalen som tilføres ett enkelt foretak, ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2.

6. Støtte som inngår i garantier, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom

a) mottakeren verken er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller oppfyller kriteriene i nasjonal lovgivning for å være gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene. For store foretak skal mottakeren være i en situasjon tilsvarende en kredittvurdering på minst B-, og

b) garantien ikke på noe tidspunkt overstiger 80 % av det underliggende lånet, tapene bæres proporsjonalt og på samme måte av långiveren og garantisten, de nettobeløpene som genereres i forbindelse med inndrivelsen av lånet mot den sikkerheten som låntakeren stiller, proporsjonalt reduserer långiverens og garantistens tap, og garantibeløpet utgjør enten 2 250 000 euro med en løpetid for garantien på fem år eller 1 125 000 euro med en løpetid for garantien på ti år; dersom garantibeløpet er lavere enn disse beløpene, eller garantien er stilt for en periode på mindre enn henholdsvis fem eller ti år, skal bruttotilskuddsekvivalenten for garantien beregnes som en tilsvarende andel av den relevante øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2, eller

c) bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av «trygg havn»-premier fastsatt i en kommisjonskunngjøring, eller

d) før gjennomføringen:

i) metoden for å beregne bruttotilskuddsekvivalenten for garantien er blitt meldt til Kommisjonen i henhold til en annen kommisjonsforordning innenfor statsstøtteområdet, som var gjeldende på det aktuelle tidspunktet, og som Kommisjonen har godtatt er i samsvar med garantikunngjøringen eller en etterfølgende kunngjøring, og

ii) denne metoden uttrykkelig gjelder den typen garanti og underliggende transaksjoner som berøres ved anvendelsen av denne forordningen.

7. All støtte gitt til en finansformidler som gjennomfører en eller flere ordninger for bagatellmessig støtte, som skal være tilgjengelig på samme vilkår for finansformidlere som driver virksomhet i den berørte medlemsstaten, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom

a) finansformidleren gir videre den fordelen som den får gjennom statsgarantien, til støttemottakerne ved å yte nye prioriterte lån til disse støttemottakerne til lavere renter eller med lavere krav til sikkerhet, og hver garanti ikke overstiger 80 % av det underliggende lånet, og

b) de garanterte bagatellmessige lånene ytes til støttemottakere som er i en situasjon tilsvarende en kredittvurdering på minst B-, og det samlede lånebeløpet er

i) mindre enn 10 millioner euro eller

ii) mindre enn 40 millioner euro, og hvert individuelt garantert bagatellmessig lån ikke overstiger 100 000 euro.

Dersom en finansformidlers bagatellmessige lån utgjør mindre enn 10 millioner euro, som angitt i bokstav b) i), eller 40 millioner euro, som angitt i bokstav b) ii), skal bruttotilskuddsekvivalenten for hvert beløp beregnes som en tilsvarende andel av den relevante øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen.

8. Støtte som inngår i andre instrumenter, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom instrumentet fastsetter et tak som sikrer at den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen ikke overstiges.

Artikkel 5

Kumulering

1. Bagatellmessig støtte gitt i samsvar med denne forordningen kan kumuleres med bagatellmessig støtte gitt i samsvar med kommisjonsforordning (EU) nr. 2023/2832[21] .

2. Bagatellmessig støtte gitt i samsvar med denne forordningen kan kumuleres med bagatellmessig støtte gitt i samsvar med kommisjonsforordning (EU) nr. 1408/2013[22] og (EU) nr. 717/2014[23] , opp til den øvre grensen som er fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen.

3. Bagatellmessig støtte gitt i samsvar med denne forordningen skal ikke kumuleres med statsstøtte som gjelder de samme støtteberettigede kostnadene, eller med statsstøtte for samme risikofinansieringstiltak, dersom slik kumulering overstiger høyeste relevante støtteintensitet eller støttebeløp fastsatt av de særlige vilkårene som gjelder i hvert enkelt tilfelle, i en gruppeunntaksforordning eller i et vedtak gjort av Kommisjonen. Bagatellmessig støtte som ikke gis for eller kan henføres til bestemte støtteberettigede kostnader, kan kumuleres med annen statsstøtte gitt i henhold til en gruppeunntaksforordning eller et vedtak gjort av Kommisjonen.

Artikkel 6

Overvåking og rapportering

1. Medlemsstatene skal fra 1. januar 2026 sikre at informasjon om tildelt bagatellmessig støtte registreres i et sentralt register på nasjonalt plan eller på EU-plan. Informasjonen i det sentrale registeret skal omfatte identifisering av støttemottakeren, støttebeløpet, datoen for tildeling av støtten, den tildelende myndigheten, støtteinstrumentet og den aktuelle sektoren på grunnlag av standarden for næringsgruppering i Unionen (NACE). Det sentrale registeret skal opprettes på en slik måte at informasjonen er lett tilgjengelig for offentligheten, samtidig som det sikres at Unionens regler for personvern overholdes, herunder gjennom pseudonymisering av spesifikke oppføringer når det er nødvendig.

2. Medlemsstatene skal registrere informasjonen angitt i nr. 1 i det sentrale registeret for bagatellmessig støtte som er gitt av en myndighet i den berørte medlemsstaten, senest 20 virkedager etter at støtten ble gitt. Slik informasjon om bagatellmessig støtte gitt til finansformidlere som gjennomfører ordninger for bagatellmessig støtte, skal registreres senest 20 virkedager etter at rapporten omhandlet i nr. 5 ble mottatt. Medlemsstatene skal treffe hensiktsmessige tiltak for å sikre at dataene i det sentrale registeret er korrekte.

3. Medlemsstatene skal oppbevare den registrerte informasjonen om bagatellmessig støtte i ti år fra den datoen da støtten ble gitt.

4. En medlemsstat skal gi ny bagatellmessig støtte i samsvar med denne forordningen først etter å ha kontrollert at den nye bagatellmessige støtten ikke medfører at samlet bagatellmessig støtte til det berørte foretaket overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen, og at alle vilkårene fastsatt i denne forordningen er overholdt.

5. Ved anvendelsen av nr. 1 skal finansformidlere som gjennomfører ordninger for bagatellmessig støtte, hvert kvartal rapportere det samlede bagatellmessige støttebeløpet som de har mottatt, til medlemsstaten senest ti dager etter kvartalets slutt. Støttetidspunktet skal være den siste dagen i et kvartal.

6. Medlemsstater som bruker et sentralt nasjonalt register, skal senest 30. juni hvert år oversende Kommisjonen aggregerte data om all bagatellmessig støtte som er gitt i det foregående året. De aggregerte dataene skal omfatte antall støttemottakere, samlet bagatellmessig støtte som er gitt, og samlet bagatellmessig støtte som er gitt per sektor (NACE). Den første oversendingen av data skal gjelde bagatellmessig støtte gitt mellom 1. januar og 31. desember 2026. Medlemsstatene kan rapportere til Kommisjonen om tidligere perioder dersom aggregerte data om disse er tilgjengelige.

7. På skriftlig anmodning fra Kommisjonen skal den berørte medlemsstaten innen 20 virkedager eller en lengre frist som fastsatt i anmodningen, oversende all informasjon som Kommisjonen anser som nødvendig for å kunne vurdere om vilkårene i denne forordningen er oppfylt, og særlig det samlede beløpet for bagatellmessig støtte som et foretak har mottatt i henhold til denne forordningen og andre forordninger om bagatellmessig støtte.

Artikkel 7

Overgangsbestemmelser

1. Denne forordningen får anvendelse på støtte som gis før forordningen trer i kraft, dersom støtten oppfyller alle vilkårene fastsatt i denne forordningen.

2. All individuell bagatellmessig støtte som ble gitt mellom 1. januar 2014 og 31. desember 2023 og som oppfyller vilkårene i forordning (EF) nr. 1407/2013, skal anses for ikke å oppfylle alle kriteriene i traktatens artikkel 107 nr. 1 og skal derfor unntas fra meldingskravet i traktatens artikkel 108 nr. 3.

3. Ved utløpet av denne forordningens gyldighetstid kan bagatellmessig støtte som oppfyller vilkårene i denne forordningen, gis på gyldig måte i en periode på ytterligere seks måneder.

4. Fram til det sentrale registeret er opprettet og dekker en treårsperiode, skal en medlemsstat som har til hensikt å gi bagatellmessig støtte til et foretak i samsvar med denne forordningen, skriftlig eller i elektronisk form informere foretaket om støttebeløpet uttrykt som en bruttotilskuddsekvivalent og om at støtten er bagatellmessig, med direkte henvisning til denne forordningen. Dersom bagatellmessig støtte gis til ulike foretak i samsvar med denne forordningen på grunnlag av en ordning, og foretakene mottar ulike individuelle støttebeløp i henhold til denne ordningen, kan den berørte medlemsstaten velge å oppfylle denne forpliktelsen ved å underrette foretakene om et beløp tilsvarende det største støttebeløpet som kan gis i henhold til ordningen. I slike tilfeller skal det faste beløpet benyttes til å fastslå om den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen er nådd. Før medlemsstaten gir støtten, skal den fra det berørte foretaket innhente en erklæring, i skriftlig eller elektronisk form, om all annen bagatellmessig støtte som foretaket har mottatt i en treårsperiode, der denne forordningen eller andre forordninger om bagatellmessig støtte får anvendelse.

Artikkel 8

Ikrafttredelse og anvendelsesperiode

Denne forordningen trer i kraft 1. januar 2024.

Den får anvendelse til 31. desember 2030.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 13. desember 2023.

For Kommisjonen

Ursula von der Leyen

President

Vedlegg 2
Kommisjonsforordning (EU) 2023/2832 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning

EUROPAKOMMISJONEN HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 108 nr. 4,

under henvisning til rådsforordning (EU) 2015/1588 av 13. juli 2015 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på visse kategorier horisontal statsstøtte[24] , særlig artikkel 2 nr. 1,

etter samråd med Den rådgivende komité for statsstøtte og

ut fra følgende betraktninger:

1) Statlig finansiering som oppfyller kriteriene i artikkel 107 nr. 1 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte, utgjør statsstøtte og skal meldes til Kommisjonen i henhold til traktatens artikkel 108 nr. 3. I henhold til traktatens artikkel 109 kan imidlertid Rådet bestemme at visse kategorier av støtte skal være unntatt fra dette meldingskravet. I samsvar med traktatens artikkel 108 nr. 4 kan Kommisjonen vedta forordninger som gjelder disse kategoriene av statsstøtte. I forordning (EU) 2015/1588 bestemte Rådet, i samsvar med traktatens artikkel 109, at bagatellmessig støtte (dvs. støtte gitt til ett enkelt foretak i en gitt periode og som ikke overstiger et bestemt fast beløp) kan utgjøre en slik kategori. På dette grunnlaget anses bagatellmessig støtte ikke å oppfylle alle kriteriene fastsatt i traktatens artikkel 107 nr. 1, og den omfattes derfor ikke av meldingskravet.

2) Kommisjonen har i en rekke vedtak klargjort begrepet støtte i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1. Kommisjonen har også redegjort for sin holdning til en øvre grense for bagatellmessig støtte som traktatens artikkel 107 nr. 1 ikke får anvendelse under.

3) Kommisjonens erfaringer med anvendelse av reglene for statsstøtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning i henhold til traktatens artikkel 106 nr. 2, har vist at den øvre grensen der fordeler til slike foretak kan anses ikke å påvirke handelen mellom medlemsstatene eller ikke å vri eller true med å vri konkurransen, i enkelte tilfeller kan avvike fra den generelle øvre grensen for bagatellmessig støtte som er fastsatt i kommisjonsforordning (EU) 2023/2831[25] . I det minste enkelte av disse fordelene kan være godtgjøring for tilleggskostnader forbundet med yting av tjenester av allmenn økonomisk betydning. Dessuten har mange oppgaver som kan anses som tjenester av allmenn økonomisk betydning, et begrenset geografisk virkeområde. I henhold til artikkel 2 nr. 2 i kommisjonsforordning (EU) nr. 360/2012[26] bør støtte gitt til foretak som yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning, anses ikke å påvirke handelen mellom medlemsstatene eller ikke å vri eller true med å vri konkurransen dersom den samlede støtten som mottas for å yte tjenester av allmenn økonomisk betydning, ikke overstiger 500 000 euro i løpet av en periode på tre skatteår.

4) I lys av erfaringen med anvendelsen av forordning (EU) nr. 360/2012 er det hensiktsmessig å justere reglene om bagatellmessig støtte som gjelder støtte for tjenester av allmenn økonomisk betydning, slik at de gjenspeiler noen av justeringene av den generelle forordningen om bagatellmessig støtte, forordning (EU) 2023/2831, for å sikre konsekvens, samtidig som det tas hensyn til de særlige egenskapene ved tjenester av allmenn økonomisk betydning.

5) Det er også hensiktsmessig å heve den øvre grensen for bagatellmessig støtte for tjenester av allmenn økonomisk betydning som ett enkelt foretak kan motta per medlemsstat i en treårsperiode, til 750 000 euro. Denne øvre grensen gjenspeiler inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 360/2012 og den forventede utviklingen i denne forordningens gyldighetstid. Denne øvre grensen er nødvendig for å sikre at alle tiltak som faller inn under denne forordningen, kan anses ikke å ha noen virkning på handelen mellom medlemsstater og ikke vri eller true med å vri konkurransen.

6) Statsstøtte gitt av en medlemsstat bør tas hensyn til selv når den er finansiert helt eller delvis med EU-midler under vedkommende medlemsstats kontroll. Det bør ikke være mulig å dele opp støtte som overskrider den øvre grensen for bagatellmessig støtte, i mindre deler for at de skal falle inn under denne forordningens virkeområde.

7) I henhold til konkurransereglene fastsatt i traktaten er et foretak enhver enhet, uavhengig av om den er en fysisk eller en juridisk person, som utøver en økonomisk virksomhet, uansett rettslig status og finansieringsmåte[27] . Den europeiske unions domstol har presisert at en enhet som «eier kontrollerende eierandeler i et selskap», og som «faktisk utøver denne kontrollen ved å være direkte eller indirekte involvert i ledelsen av det», skal anses å delta i dette selskapets økonomiske virksomhet. Derfor må enheten selv anses som et foretak i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1[28] . Domstolen har fastslått at alle enheter som kontrolleres (rettslig eller faktisk) av samme enhet, skal anses som ett enkelt foretak[29] .

8) Av hensyn til rettssikkerheten og for å redusere den administrative byrden bør denne forordningen inneholde en klar og uttømmende liste med kriterier for å avgjøre når to eller flere bedrifter i samme medlemsstat bør anses som ett enkelt foretak. Kommisjonen har valgt de kriteriene som er relevante i denne forordningen, fra de veletablerte kriteriene for å definere «tilknyttede bedrifter» i definisjonen av små og mellomstore bedrifter (SMB) i kommisjonsrekommandasjon 2003/361/EF[30] og i vedlegg I til kommisjonsforordning (EU) nr. 651/2014[31] . Gitt virkeområdet for denne forordningen bør kriteriene få anvendelse på både SMB-er og store foretak, og de bør sikre at en gruppe av tilknyttede bedrifter anses som ett enkelt foretak i forbindelse med anvendelsen av regelen om bagatellmessig støtte. I traktatens artikkel 14 anerkjennes det imidlertid at tjenester av allmenn økonomisk betydning har en særskilt plass i Unionens felles verdier og spiller en særskilt rolle med hensyn til å fremme sosial og territorial utjevning. Tjenester av allmenn økonomisk betydning bør i størst mulig grad dekke brukernes behov, og medlemsstatene bør ha mulighet for å tilgodese disse behovene på den mest hensiktsmessige måten idet det tas hensyn til hver enkelt medlemsstats særtrekk, særlig når det gjelder yting av sosialtjenester. Bedrifter som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning og ikke har noen tilknytning til hverandre, bortsett fra at hver enkelt har en direkte forbindelse til samme offentlige organ eller til samme enhet med ideelt formål, bør ikke behandles som tilknyttet hverandre. Det bør derfor tas hensyn til den særlige situasjonen med bedrifter som kontrolleres av samme offentlige organ eller av samme enhet med ideelt formål, der bedriftene kan ha uavhengig beslutningsmyndighet.

9) Denne forordningen bør få anvendelse bare på støtte gitt til yting av en tjeneste av allmenn økonomisk betydning. Den tjenesten av allmenn økonomisk betydning som det gis støtte til, bør derfor tildeles det aktuelle foretaket skriftlig eller i elektronisk form. Tildelingsdokumentet bør informere foretaket om hvilken tjeneste av allmenn økonomisk betydning støtten gis til, men det må ikke nødvendigvis inneholde alle de detaljerte opplysningene som er angitt i artikkel 4 i kommisjonsbeslutning 2012/21/EU[32] .

10) Tatt i betraktning de særlige reglene som gjelder i sektorene primærproduksjon (særlig primærproduksjon av landbruksvarer og primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter), og det faktum at foretak i disse sektorene sjelden tildeles tjenester av allmenn økonomisk betydning, samt risikoen for at støttebeløp som ligger under den øvre grensen fastsatt i denne forordningen, likevel vil kunne oppfylle kriteriene i traktatens artikkel 107 nr. 1, bør denne forordningen ikke få anvendelse på disse sektorene.

11) Med tanke på likhetene mellom bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer og av andre varer bør denne forordningen få anvendelse på bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer, forutsatt at visse vilkår er oppfylt. Verken gårdsvirksomhet knyttet til tilberedning av et produkt for første salg (for eksempel innhøsting, skjæring og tresking av korn eller pakking av egg) eller første salg til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak bør anses som bearbeiding og markedsføring i denne forbindelse, og denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på denne virksomheten.

12) Med tanke på typen virksomhet som utøves i forbindelse med bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, og likhetene mellom denne virksomheten og annen bearbeidings- og markedsføringsvirksomhet, bør denne forordningen også gjelde for foretak som driver med bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, forutsatt at visse vilkår er oppfylt. Verken de oppgavene som må utføres på anlegget eller om bord for å forberede et dyr eller en plante for det første salget (herunder skjæring, filetering eller frysing), eller det første salget til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak, bør anses som bearbeiding eller markedsføring i denne forbindelse, og denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på denne virksomheten.

13) Den europeiske unions domstol har fastsatt at når Unionen har vedtatt et regelverk for innføring av en felles markedsordning i en bestemt landbrukssektor, er medlemsstatene forpliktet til ikke å treffe tiltak som kan undergrave eller åpne for unntak fra dette regelverket[33] . Denne forordningen bør derfor ikke få anvendelse på støtte der støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av varer som kjøpes eller bringes i omsetning i landbrukssektoren. Den bør heller ikke få anvendelse på støtte som skal deles med primærprodusenter i landbruket. Disse prinsippene får også anvendelse på fiskeri- og akvakultursektoren.

14) Denne forordningen bør ikke få anvendelse på eksportstøtte eller støtte som forutsetter at det brukes innenlandske framfor importerte varer og tjenester. Den bør særlig ikke få anvendelse på støtte til finansiering av opprettelse og drift av distribusjonsnett i andre medlemsstater eller tredjeland. Den europeiske unions domstol har fastslått at kommisjonsforordning (EF) nr. 1998/2006[34] «ikke utelukker enhver støtte som kan ha innvirkning på eksport, men bare støtte som gjennom sin form har som direkte formål å fremme salg i en annen medlemsstat», og at «investeringsstøtte, forutsatt at den ikke i en eller annen form i prinsippet og gjennom sitt beløp bestemmes av mengden av eksporterte varer, ikke utgjør «støtte til eksportrelatert virksomhet» som omhandlet i artikkel 1 nr. 1 bokstav d) i forordning (EF) nr. 1998/2006 og derfor ikke omfattes av denne bestemmelsens virkeområde, selv om de investeringene som støttes, fremmer utvikling av varer beregnet på eksport»[35] . Støtte til dekning av kostnadene ved deltaking på messer eller til dekning av undersøkelser eller rådgivningstjenester som er nødvendige for lanseringen av et nytt eller eksisterende produkt på et nytt marked i en annen medlemsstat eller i et tredjeland, utgjør vanligvis ikke eksportstøtte.

15) Treårsperioden som skal tas i betraktning i denne forordningen, bør være glidende. For hver ny tildeling av bagatellmessig støtte må det tas hensyn til den samlede bagatellmessige støtten som er tildelt i de tre foregående årene.

16) Dersom et foretak utøver virksomhet i en av sektorene som ikke omfattes av virkeområdet for denne forordningen, og i tillegg utøver virksomhet i andre sektorer eller utøver andre virksomheter, bør denne forordningen få anvendelse på disse andre sektorene eller virksomhetene forutsatt at den berørte medlemsstaten på egnet måte sørger for at det ikke gis bagatellmessig støtte til virksomhet i sektorer som er utelukket, for eksempel ved å holde virksomhetene atskilt eller dele opp kostnadene. Det samme prinsippet bør få anvendelse dersom et foretak utøver virksomhet i sektorer med en lavere øvre grense for bagatellmessig støtte. Dersom et foretak ikke kan sikre at virksomheten i sektorer med en lavere øvre grense for bagatellmessig støtte bare kan få bagatellmessig støtte opp til denne lavere øvre grensen, bør laveste øvre grense anvendes på all foretakets virksomhet.

17) Det bør fastsettes regler for å sikre at det ikke er mulig å omgå høyeste støtteintensitet fastsatt i de relevante statsstøtteforordningene eller kommisjonsvedtakene. Det bør også fastsettes klare regler for kumulering.

18) Denne forordningen utelukker ikke muligheten for at et tiltak kan anses ikke å være statsstøtte i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1 av andre årsaker enn dem som er fastsatt i denne forordningen, for eksempel når tiltaket oppfyller prinsippet om normal markedsatferd eller ikke innebærer en overføring av statsmidler. Særlig anses ikke EU-finansiering som forvaltes sentralt av Kommisjonen og som verken direkte eller indirekte kontrolleres av medlemsstaten, som statsstøtte, og den bør derfor ikke tas i betraktning når det avgjøres om den øvre grensen fastsatt i denne forordningen er oversteget.

19) Denne forordningen omfatter ikke alle situasjoner der et tiltak kanskje ikke påvirker handelen mellom medlemsstatene eller kanskje ikke vrir eller truer med å vri konkurransen. Det kan finnes situasjoner der en støttemottaker leverer varer eller tjenester i et begrenset område (f.eks. en øyregion eller en av de mest fjerntliggende regionene) i en medlemsstat og det er usannsynlig at denne støttemottakeren vil tiltrekke kunder fra andre medlemsstater, og der det ikke kan forventes at tiltaket vil ha mer enn en marginal innvirkning på vilkårene for investeringer eller etableringer over landegrensene. Slike tiltak bør vurderes fra sak til sak.

20) Denne forordningen bør ikke påvirke anvendelsen av forordning (EU) 2023/2831 på foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning. Medlemsstatene bør fortsatt stå fritt til å anvende enten denne forordningen eller forordning (EU) 2023/2831 på støtte gitt til yting av tjenester av allmenn økonomisk betydning.

21) Domstolen har i sin dom i Altmark-saken[36] satt opp en rekke vilkår som må være oppfylt for at godtgjøring for å yte en tjeneste av allmenn økonomisk betydning ikke skal anses som statsstøtte. Disse vilkårene sikrer at godtgjøring som er begrenset til de nettokostnadene som påløper for effektive foretak når de yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning, ikke er statsstøtte i henhold til traktatens artikkel 107 nr. 1. Dersom disse vilkårene ikke er oppfylt, utgjør godtgjøring statsstøtte som kan erklæres som forenlig på grunnlag av gjeldende unionsregler. For å unngå at denne forordningen brukes til å omgå vilkårene i Altmark-dommen, og for å unngå at bagatellmessig støtte gitt etter denne forordningen påvirker handelen fordi støtten kumuleres med annen godtgjøring for samme tjeneste av allmenn økonomisk betydning, bør bagatellmessig støtte etter denne forordningen ikke kumuleres med annen godtgjøring for den samme tjenesten, uansett om den er statsstøtte eller ikke i henhold til Altmark-dommen eller forenlig statsstøtte etter beslutning 2012/21/EU eller kommisjonsmeldingen om Den europeiske unions rammebestemmelser om statsstøtte i form av godtgjøring for offentlig tjenesteyting[37] .

22) Av hensyn til innsyn, likebehandling og effektiv overvåking bør denne forordningen få anvendelse bare på bagatellmessig støtte der det er mulig å beregne nøyaktig bruttotilskuddsekvivalent på forhånd, uten at det er nødvendig å foreta en risikovurdering («bagatellmessig støtte med innsynsmulighet»). En slik nøyaktig beregning kan for eksempel gjennomføres for tilskudd, rentesubsidier, begrensede skattefritak eller andre instrumenter som fastsetter et tak som sikrer at den relevante øvre grensen ikke overstiges. Det å fastsette et tak innebærer at så lenge det nøyaktige støttebeløpet ikke er kjent, må medlemsstaten anta at beløpet tilsvarer dette taket, for å sikre at flere støttetiltak til sammen ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i denne forordningen, og for å anvende reglene om kumulering.

23) Med henblikk på innsyn, likebehandling og riktig anvendelse av den øvre grensen for bagatellmessig støtte bør alle medlemsstatene benytte samme beregningsmetode for å beregne det samlede støttebeløpet. For å lette beregningen bør støttebeløp som ikke gis i form av kontanttilskudd, omregnes til en bruttotilskuddsekvivalent. Ved beregning av bruttotilskuddsekvivalenten for andre typer støtte med innsynsmulighet enn tilskudd og for støtte som utbetales i flere rater, må det benyttes gjeldende markedsrente på tidspunktet da slik støtte ble gitt. For å fremme en ensartet, åpen og enkel anvendelse av reglene for statsstøtte bør markedsrentene som anvendes i denne forordningen, være de referanserentene som er fastsatt i samsvar med kommisjonsmeldingen om revisjon av metoden for fastsettelse av referanse- og diskonteringsrente[38] .

24) Støtte som inngår i lån, herunder bagatellmessig støtte til risikofinansiering i form av lån, bør anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av markedsrentene som gjaldt da støtten ble gitt. For å forenkle behandlingen av små lån med kort løpetid er det nødvendig å fastsette en klar regel som er enkel å anvende og tar hensyn til både lånets beløp og løpetid. Lån der det er stilt sikkerhet for minst 50 % av lånet og der lånet ikke overstiger enten 3 750 000 euro med en løpetid på fem år eller 1 875 000 euro med en løpetid på ti år, kan anses å ha en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte. Dette er basert på Kommisjonens erfaringer og på inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 360/2012 og den forventede inflasjonsutviklingen i denne forordningens anvendelsesperiode. Ettersom det er vanskelig å bestemme bruttotilskuddsekvivalenten av støtte som gis til foretak som kanskje ikke vil være i stand til å tilbakebetale lånet (f.eks. fordi foretaket er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller fordi det oppfyller vilkårene i nasjonal rett for å bli gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene), bør denne regelen ikke gjelde for slike foretak.

25) Støtte som inngår i kapitaltilførsler, bør ikke anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet, med mindre den samlede offentlige kapitaltilførselen ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte. Støtte som inngår i risikofinansieringstiltak i form av egenkapitalinvesteringer eller egenkapitallignende investeringer, som nevnt i retningslinjene for risikofinansiering[39] , bør ikke anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet, med mindre det aktuelle tiltaket tilfører kapital som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte.

26) Støtte som inngår i garantier, herunder bagatellmessig støtte til risikofinansiering i form av garantier, bør anses å ha innsynsmulighet dersom bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av «trygg havn»-premier fastsatt i en kommisjonskunngjøring for den berørte typen foretak[40] . Denne forordningen bør fastsette klare regler som tar hensyn til både det underliggende lånets størrelse og garantiens løpetid. Slike klare regler bør bidra til å forenkle behandlingen av garantier med kort løpetid som dekker opp til 80 % av et relativt lite lån, og der tapene bæres proporsjonalt og på samme måte av långiveren og garantisten, og de nettobeløpene som genereres i forbindelse med inndrivelsen av lånet mot den sikkerheten som låntakeren stiller, proporsjonalt reduserer långiverens og garantistens tap. Disse reglene bør ikke gjelde for garantier for underliggende transaksjoner som ikke utgjør et lån, for eksempel garantier for egenkapitaltransaksjoner. På grunnlag av Kommisjonens erfaringer og i lys av inflasjonen siden ikrafttredelsen av forordning (EU) nr. 360/2012 og den forventede inflasjonsutviklingen i denne forordningens gyldighetstid bør garantien anses å ha en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte, dersom i) garantien ikke overstiger 80 % av det underliggende lånet, ii) garantibeløpet ikke overstiger 5 625 000 euro og iii) garantiens løpetid ikke overstiger fem år. Det samme gjelder dersom i) garantien ikke overstiger 80 % av det underliggende lånet, ii) garantibeløpet ikke overstiger 2 813 036 euro og iii) garantiens løpetid ikke overstiger ti år.

27) I tillegg kan medlemsstatene bruke en metode for å beregne bruttotilskuddsekvivalenten for garantier som er blitt meldt til Kommisjonen i henhold til en annen kommisjonsforordning innenfor statsstøtteområdet, som var gjeldende på det aktuelle tidspunktet, og som Kommisjonen har godtatt er i samsvar med garantikunngjøringen[41] eller en etterfølgende kunngjøring. Medlemsstatene kan gjøre dette bare dersom den godkjente metoden uttrykkelig gjelder den typen garanti og underliggende transaksjon som det er snakk om i forbindelse med anvendelsen av denne forordningen.

28) På grunnlag av en melding fra en medlemsstat bør Kommisjonen undersøke om et tiltak som ikke utgjør et tilskudd, et lån, en garanti, en kapitaltilførsel eller et risikofinansieringstiltak i form av en egenkapitalinvestering eller en egenkapitallignende investering, begrensede skattefritak eller andre instrumenter som fastsetter et tak, fører til en bruttotilskuddsekvivalent som ikke overstiger den øvre grensen for bagatellmessig støtte og derfor kan omfattes av virkeområdet for denne forordningen.

29) Kommisjonen har plikt til å sikre at statsstøttereglene overholdes og er i samsvar med prinsippet om lojalt samarbeid i artikkel 4 nr. 3 i traktaten om Den europeiske union. Medlemsstatene bør lette gjennomføringen av denne oppgaven ved å innføre de verktøyene som er nødvendige for å sikre at samlet bagatellmessig støtte til ett enkelt foretak for yting av tjenester av allmenn økonomisk betydning etter regelen om bagatellmessig støtte, ikke overstiger den fastsatte øvre grensen. Medlemsstatene bør føre tilsyn med støtten som gis, for å sikre at den øvre grensen fastsatt i denne forordningen ikke overstiges og at kumuleringsreglene overholdes. For å oppfylle denne forpliktelsen bør medlemsstatene senest 1. januar 2026 gi fullstendige opplysninger om den bagatellmessige støtten som er gitt, i et sentralt register på nasjonalt plan eller EU-plan og kontrollere at ny støtte ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i denne forordningen. Det sentrale registeret vil bidra til å lette foretakenes administrative byrde. Når det sentrale registeret inneholder data for en treårsperiode, vil foretakene i henhold til denne forordningen ikke lenger måtte holde rede på og melde eventuell annen mottatt bagatellmessig støtte. I forbindelse med denne forordningen bør kontroll av overholdelsen av den øvre grensen fastsatt i denne forordningen i prinsippet baseres på informasjonen i det sentrale registeret.

30) Hver medlemsstat kan opprette et nasjonalt sentralt register. Eksisterende nasjonale sentrale registre kan fortsatt brukes dersom de oppfyller kravene i denne forordningen. Kommisjonen vil opprette et sentralt register på EU-plan som medlemsstatene kan bruke fra 1. januar 2026.

31) Ettersom administrative byrder og regelverksmessige hindringer utgjør et problem for de fleste SMB-er, og ettersom Kommisjonen har som mål å redusere byrden i forbindelse med rapporteringskrav med 25 %[42] , skal sentrale registre opprettes på en slik måte at de reduserer den administrative byrden. God forvaltningspraksis, f.eks. som fastsatt i forordningen om den felles digitale portalen[43] , kan brukes som referanse for opprettelsen og driften av det sentrale registeret på EU-plan og de nasjonale sentrale registrene.

32) Formålet med innsynsreglene er å sikre en bedre overholdelse og større ansvarlighet, gi mulighet for fagfellevurdering og bidra til en mer effektiv bruk av offentlige midler. Offentliggjøringen av støttemottakerens navn i et sentralt register tar hensyn til den legitime interessen av gjennomsiktighet ved å informere offentligheten om bruken av medlemsstatenes midler. Den påvirker ikke i utilbørlig grad støttemottakerens rett til vern av personopplysninger så lenge offentliggjøringen av personopplysninger i det sentrale registeret overholder Unionens regler for personvern[44] . Medlemsstatene bør ha mulighet for å pseudonymisere spesifikke oppføringer når det er nødvendig for å overholde Unionens personvernregler.

33) Denne forordningen bør fastsette et sett av vilkår for når et tiltak som faller inn under denne forordningen, kan anses ikke å ha noen virkning på handelen mellom medlemsstater og ikke vri eller true med å vri konkurransen. Derfor bør denne forordningen også få anvendelse på støtte som er gitt før dens ikrafttredelse, dersom alle vilkårene i den er oppfylt. Støtte som oppfyller kriteriene i forordning (EU) nr. 360/2012 og er gitt mellom 29. april 2012 og 31. desember 2023, bør også anses å være unntatt fra meldingsplikten i henhold til traktatens artikkel 108 nr. 3.

34) På bakgrunn av behovet for stadig å revidere politikken på statsstøtteområdet, bør denne forordningens anvendelsesperiode begrenses. Denne forordningen erstatter forordning (EU) nr. 360/2012 når den utløper.

35) Dersom denne forordningens anvendelsesperiode utløper uten å bli forlenget, bør medlemsstatene ha en tilpasningsperiode på seks måneder for bagatellmessig støtte som omfattes av denne forordningen.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

Virkeområde

1. Denne forordningen får anvendelse på støtte til foretak som yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning i alle sektorer, med unntak av

a) støtte til foretak innenfor primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter,

b) støtte til foretak med virksomhet innen bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter, dersom støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av varer som kjøpes eller bringes i omsetning,

c) støtte til foretak innenfor primærproduksjon av landbruksvarer,

d) støtte til foretak som driver virksomhet innen bearbeiding og markedsføring av landbruksvarer, i et av følgende tilfeller:

i) Dersom støttebeløpet er fastsatt på grunnlag av prisen på eller mengden av slike varer som kjøpes fra primærprodusenter eller bringes i omsetning av de berørte foretakene.

ii) Dersom støtten avhenger av at den delvis eller i sin helhet videreføres til primærprodusenter,

e) støtte gitt til virksomhet i forbindelse med eksport til tredjeland eller medlemsstater, det vil si støtte som er direkte knyttet til eksportvolum, opprettelse og drift av et distribusjonsnett eller til andre løpende utgifter forbundet med eksportvirksomheten,

f) støtte som forutsetter at det brukes innenlandske framfor importerte varer og tjenester.

2. Dersom et foretak utøver virksomhet i en av sektorene nevnt i nr. 1 bokstav a), b), c) eller d) og i tillegg utøver virksomhet i en eller flere av de andre sektorene som omfattes av virkeområdet for denne forordningen, eller utøver annen virksomhet som omfattes av virkeområdet for denne forordningen, får denne forordningen anvendelse på støtte som gis til sistnevnte sektorer eller virksomhet, forutsatt at den berørte medlemsstaten på egnet måte sørger for at det ikke gis bagatellmessig støtte i samsvar med denne forordningen til virksomhet i sektorer som er utelukket fra virkeområdet for denne forordningen, for eksempel ved å holde virksomhetene atskilt eller dele opp kostnadene.

Artikkel 2

Definisjoner

1. I denne forordningen menes med

a) «landbruksvarer» varer oppført i vedlegg I til traktaten, med unntak av fiskerivarer og akvakulturprodukter som omfattes av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1379/2013[45] ,

b) «primær landbruksproduksjon» produksjon av produkter fra jorden og fra husdyrhold, som oppført i vedlegg I til traktaten, uten at det utøves ytterligere virksomhet som endrer produktenes art,

c) «bearbeiding av landbruksvarer» en prosess der en landbruksvare omdannes til en annen landbruksvare, unntatt gårdsvirksomhet som er nødvendig for å tilberede et animalsk eller vegetabilsk produkt for første salg,

d) «markedsføring av landbruksvarer» oppbevaring eller utstilling av en landbruksvare med sikte på å selge, framby til salg, levere eller på annen måte bringe den i omsetning, unntatt første salg fra en primærprodusent til videreforhandlere og bearbeidingsforetak og enhver tilberedning av et produkt for et slikt første salg. Salg fra primærprodusent til sluttforbrukere skal anses som markedsføring dersom dette foregår i atskilte lokaler avsatt for dette formålet,

e) «fiskerivarer og akvakulturprodukter» produkter som definert i artikkel 5 bokstav a) og b) i forordning (EU) nr. 1379/2013,

f) «primærproduksjon av fiskerivarer og akvakulturprodukter» all virksomhet knyttet til fiske, oppdrett eller dyrking av akvatiske organismer samt de oppgavene som må utføres på anlegget eller om bord for å forberede et dyr eller en plante for det første salget, herunder skjæring, filetering eller frysing, og det første salget til videreforhandlere eller bearbeidingsforetak,

g) «bearbeiding og markedsføring av fiskerivarer og akvakulturprodukter» all virksomhet, herunder håndtering, behandling og omdanning, som utføres etter tidspunktet for landing – eller høsting når det gjelder akvakultur – og som resulterer i et bearbeidet produkt, samt distribusjonen av dette produktet,

h) «enhet med ideelt formål» en enhet, uavhengig av rettslig status (offentlig- eller privatrettslig) eller finansieringsmåte, som har som hovedformål å utføre sosiale oppgaver, og som reinvesterer eventuelle overskudd og hovedsakelig driver med ikke-kommersiell virksomhet. Dersom en slik enhet også utøver forretningsvirksomhet, skal den sikre at regnskap for finansiering, utgifter og inntekter i forbindelse med denne forretningsvirksomheten føres atskilt fra den ikke-kommersielle virksomheten.

2. Med «ett enkelt foretak» menes i denne forordningen alle bedrifter som har minst en av følgende forbindelser med hverandre:

a) En bedrift sitter med flertallet av aksjeeiernes eller deltakernes stemmeretter i en annen bedrift.

b) En bedrift har rett til å utpeke eller fjerne et flertall av medlemmene av administrasjons-, ledelses- eller kontrollorganet i en annen bedrift.

c) En bedrift har rett til å utøve dominerende innflytelse på en annen bedrift i henhold til en kontrakt inngått med den bedriften eller i henhold til en bestemmelse i bedriftens vedtekter.

d) En bedrift som er aksjeeier eller deltaker i en annen bedrift, kontrollerer alene, i henhold til en avtale med andre aksjeeiere eller deltakere i denne bedriften, et flertall av aksjeeiernes eller deltakernes stemmeretter i denne bedriften.

Bedrifter som har noen av forbindelsene nevnt i bokstav a)–d) til hverandre via en eller flere andre bedrifter, skal også anses å være ett enkelt foretak. Bedrifter som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning og ikke har noen tilknytning til hverandre, bortsett fra at hver enkelt har en direkte forbindelse til samme offentlige organ eller til samme enhet med ideelt formål, skal imidlertid ikke behandles som ett enkelt foretak i henhold til denne forordningen.

Artikkel 3

Bagatellmessig støtte

1. Støttetiltak til fordel for foretak som yter en tjeneste av allmenn økonomisk betydning, skal anses ikke å oppfylle alle kriterier i traktatens artikkel 107 nr. 1, og skal derfor unntas fra meldingsplikten i traktatens artikkel 108 nr. 3 dersom de oppfyller vilkårene fastsatt i denne forordningen.

2. Samlet bagatellmessig støtte gitt per medlemsstat til ett enkelt foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning, skal ikke overstige 750 000 euro i løpet av en treårsperiode.

3. Bagatellmessig støtte skal anses som gitt i det øyeblikket retten til å motta støtten overføres til foretaket i henhold til gjeldende nasjonale regler, uansett utbetalingstidspunkt for den bagatellmessige støtten til foretaket.

4. Den øvre grensen fastsatt i nr. 2 skal gjelde uavhengig av den bagatellmessige støttens form eller formål og uavhengig av om støtten gitt av en medlemsstat helt eller delvis er finansiert med EU-midler.

5. For den øvre grensen fastsatt i nr. 2 skal støtte uttrykkes som kontanttilskudd. Alle tall som benyttes, skal være bruttobeløp, det vil si før fradrag av skatt eller andre avgifter. Når støtten gis i en annen form enn som tilskudd, skal støttebeløpet være støttens bruttotilskuddsekvivalent.

6. Støtte som utbetales i flere rater, skal diskonteres til verdien på det tidspunktet støtten gis. Renten som skal benyttes ved diskontering, skal være gjeldende diskonteringsrente på det tidspunktet støtten gis.

7. Dersom den øvre grensen fastsatt i nr. 2 overstiges ved tildeling av en ny bagatellmessig støtte for tjenester av allmenn økonomisk betydning, skal denne nye støtten ikke omfattes av denne forordningen.

8. Ved fusjon eller overtakelse skal all tidligere bagatellmessig støtte gitt til de fusjonerende foretakene tas med i betraktningen når det avgjøres om eventuell ny bagatellmessig støtte til det nye eller overtakende foretaket fører til at den øvre grensen fastsatt i nr. 2 overstiges. Bagatellmessig støtte som er lovlig tildelt før fusjonen eller overtakelsen, skal fortsatt være lovlig.

9. Dersom et foretak deles opp i to eller flere separate foretak, skal bagatellmessig støtte gitt før oppdelingen, tildeles det foretaket som dro nytte av den, noe som i utgangspunktet er foretaket som overtar virksomheten der den bagatellmessige støtten ble brukt. Dersom en slik tildeling ikke er mulig, skal den bagatellmessige støtten tildeles forholdsmessig på grunnlag av den bokførte verdien av egenkapitalen til de nye foretakene den dagen oppdelingen fant sted.

Artikkel 4

Beregning av bruttotilskuddsekvivalenten

1. Denne forordningen får anvendelse bare på støtte der det er mulig å beregne nøyaktig bruttotilskuddsekvivalent på forhånd, uten at det er nødvendig å foreta en risikovurdering («bagatellmessig støtte med innsynsmulighet»).

2. Støtte som inngår i tilskudd eller rentesubsidier, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet.

3. Støtte som inngår i lån, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom

a) mottakeren verken er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller oppfyller kriteriene i nasjonal lovgivning for å være gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene. For store foretak skal mottakeren være i en situasjon tilsvarende en kredittvurdering på minst B-, og

b) det er stilt sikkerhet for minst 50 % av lånet, som beløper seg til enten 3 750 000 euro over fem år eller 1 875 000 euro over ti år; dersom et lån er på mindre enn disse beløpene eller har en løpetid på mindre enn henholdsvis fem eller ti år, skal bruttotilskuddsekvivalenten for lånet beregnes som en tilsvarende andel av den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen, eller

c) bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av referanserenten som gjaldt på tidspunktet for tildelingen.

4. Støtte som inngår i kapitaltilførsler, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet bare dersom den samlede offentlige kapitaltilførselen ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2.

5. Støtte som inngår i risikofinansieringstiltak i form av egenkapitalinvesteringer eller egenkapitallignende investeringer, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet bare dersom kapitalen som tilføres ett enkelt foretak, ikke overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2.

6. Støtte som inngår i garantier, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom

a) mottakeren verken er gjenstand for kollektiv insolvensbehandling eller oppfyller kriteriene i nasjonal lovgivning for å være gjenstand for kollektiv insolvensbehandling etter anmodning fra kreditorene. For store foretak skal mottakeren være i en situasjon tilsvarende en kredittvurdering på minst B-, og

b) garantien ikke på noe tidspunkt overstiger 80 % av det underliggende lånet, tapene bæres proporsjonalt og på samme måte av långiveren og garantisten, de nettobeløpene som genereres i forbindelse med inndrivelsen av lånet mot den sikkerheten som låntakeren stiller, proporsjonalt reduserer långiverens og garantistens tap, og garantibeløpet utgjør enten 5 625 000 euro med en løpetid for garantien på fem år eller 2 813 036 euro med en løpetid for garantien på ti år; dersom garantibeløpet er lavere enn disse beløpene, eller garantien er stilt for en periode på mindre enn henholdsvis fem eller ti år, skal bruttotilskuddsekvivalenten for garantien beregnes som en tilsvarende andel av den relevante øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2, eller

c) bruttotilskuddsekvivalenten er beregnet på grunnlag av «trygg havn»-premier fastsatt i en kommisjonskunngjøring, eller

d) før gjennomføringen:

i) metoden for å beregne bruttotilskuddsekvivalenten for garantien er blitt meldt til Kommisjonen i henhold til en annen kommisjonsforordning innenfor statsstøtteområdet, som var gjeldende på det aktuelle tidspunktet, og som Kommisjonen har godtatt er i samsvar med garantikunngjøringen eller en etterfølgende kunngjøring, og

ii) denne metoden uttrykkelig gjelder den typen garanti og underliggende transaksjoner som berøres ved anvendelsen av denne forordningen.

7. Støtte som inngår i andre instrumenter, skal anses som bagatellmessig støtte med innsynsmulighet dersom instrumentet fastsetter et tak som sikrer at den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen ikke overstiges.

Artikkel 5

Kumulering

1. Bagatellmessig støtte gitt i samsvar med denne forordningen kan kumuleres med bagatellmessig støtte gitt i samsvar med andre forordninger om bagatellmessig støtte[46] .

2. Bagatellmessig støtte etter denne forordningen skal ikke kumuleres med godtgjøring for den samme tjenesten av allmenn økonomisk betydning, uansett om dette er statsstøtte eller ikke.

3. Bagatellmessig støtte gitt i samsvar med denne forordningen skal ikke kumuleres med statsstøtte som gjelder de samme støtteberettigede kostnadene, eller med statsstøtte for samme risikofinansieringstiltak, dersom slik kumulering overstiger høyeste relevante støtteintensitet eller støttebeløp fastsatt av de særlige vilkårene som gjelder i hvert enkelt tilfelle, i en gruppeunntaksforordning eller i et vedtak gjort av Kommisjonen. Bagatellmessig støtte som ikke gis for eller kan henføres til bestemte støtteberettigede kostnader, kan kumuleres med annen statsstøtte gitt i henhold til en gruppeunntaksforordning eller et vedtak gjort av Kommisjonen.

Artikkel 6

Overvåking og rapportering

1. Medlemsstatene skal fra 1. januar 2026 sikre at informasjon om bagatellmessig støtte tildelt for tjenester av allmenn økonomisk betydning registreres i et sentralt register på nasjonalt plan eller på EU-plan. Informasjonen i det sentrale registeret skal omfatte identifisering av støttemottakeren, støttebeløpet, datoen for tildeling av støtten, den tildelende myndigheten, støtteinstrumentet og den aktuelle sektoren på grunnlag av standarden for næringsgruppering i Unionen (NACE). Det sentrale registeret skal opprettes på en slik måte at informasjonen er lett tilgjengelig for offentligheten, samtidig som det sikres at Unionens regler for personvern overholdes, herunder gjennom pseudonymisering av spesifikke oppføringer når det er nødvendig.

2. Medlemsstatene skal registrere informasjonen angitt i nr. 1 i det sentrale registeret for bagatellmessig støtte som er gitt av en myndighet i den berørte medlemsstaten, senest 20 virkedager etter at støtten ble gitt. Medlemsstatene skal treffe hensiktsmessige tiltak for å sikre at dataene i det sentrale registeret er korrekte.

3. Medlemsstatene skal oppbevare den registrerte informasjonen om bagatellmessig støtte i ti år fra den datoen da støtten ble gitt.

4. En medlemsstat skal gi ny bagatellmessig støtte i samsvar med denne forordningen først etter å ha kontrollert at den nye bagatellmessige støtten ikke medfører at samlet bagatellmessig støtte til det berørte foretaket overstiger den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen, og at alle vilkårene fastsatt i denne forordningen er overholdt.

5. Medlemsstater som bruker et sentralt nasjonalt register, skal senest 30. juni hvert år oversende Kommisjonen aggregerte data om all bagatellmessig støtte som er gitt i det foregående året. De aggregerte dataene skal omfatte antall støttemottakere, samlet bagatellmessig støtte som er gitt, og samlet bagatellmessig støtte som er gitt per sektor (NACE). Den første oversendingen av data skal gjelde bagatellmessig støtte gitt mellom 1. januar og 31. desember 2026. Medlemsstatene kan rapportere til Kommisjonen om tidligere perioder dersom aggregerte data om disse er tilgjengelige.

6. På skriftlig anmodning fra Kommisjonen skal den berørte medlemsstaten innen 20 virkedager eller en lengre frist som fastsatt i anmodningen, oversende all informasjon som Kommisjonen anser som nødvendig for å kunne vurdere om vilkårene i denne forordningen er oppfylt, og særlig det samlede beløpet for bagatellmessig støtte som et foretak har mottatt i henhold til denne forordningen og andre forordninger om bagatellmessig støtte.

Artikkel 7

Overgangsbestemmelser

1. Denne forordningen får anvendelse på støtte som gis før forordningen trer i kraft, dersom støtten oppfyller alle vilkårene fastsatt i denne forordningen.

2. All individuell bagatellmessig støtte som ble gitt mellom 29. april 2012 og 31. desember 2023 og som oppfyller vilkårene i forordning (EF) nr. 360/2012, skal anses for ikke å oppfylle alle kriteriene i traktatens artikkel 107 nr. 1 og skal derfor unntas fra meldingskravet i traktatens artikkel 108 nr. 3.

3. Ved utløpet av denne forordningens gyldighetstid kan bagatellmessig støtte som oppfyller vilkårene i denne forordningen, gis på gyldig måte i en periode på ytterligere seks måneder.

4. Fram til det sentrale registeret er opprettet og dekker en treårsperiode, skal en medlemsstat som har til hensikt å gi bagatellmessig støtte til et foretak i samsvar med denne forordningen, skriftlig eller i elektronisk form informere foretaket om støttebeløpet uttrykt som en bruttotilskuddsekvivalent og om at støtten er bagatellmessig, med direkte henvisning til denne forordningen. Dersom bagatellmessig støtte gis til ulike foretak i samsvar med denne forordningen på grunnlag av en ordning, og foretakene mottar ulike individuelle støttebeløp i henhold til denne ordningen, kan den berørte medlemsstaten velge å oppfylle denne forpliktelsen ved å underrette foretakene om et beløp tilsvarende det største støttebeløpet som kan gis i henhold til ordningen. I slike tilfeller skal det faste beløpet benyttes til å fastslå om den øvre grensen fastsatt i artikkel 3 nr. 2 i denne forordningen er nådd. Før medlemsstaten gir støtten, skal den fra det berørte foretaket innhente en erklæring, i skriftlig eller elektronisk form, om all annen bagatellmessig støtte som foretaket har mottatt i en treårsperiode, der denne forordningen eller andre forordninger om bagatellmessig støtte får anvendelse.

Artikkel 8

Ikrafttredelse og anvendelsesperiode

Denne forordningen trer i kraft 1. januar 2024.

Den får anvendelse til 31. desember 2030.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 13. desember 2023.

For Kommisjonen

Ursula von der Leyen

President

Vedlegg 3
EØS-komiteens beslutning nr. 219/2024 av 23. september 2024 om endring av EØS-avtalens vedlegg XV (Statsstøtte)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt EØS-avtalen, særlig artikkel 98,

og ut fra følgende betraktninger:

1) Kommisjonsforordning (EU) 2023/2831 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte[47] skal innlemmes i EØS-avtalen.

2) EØS-avtalens vedlegg XV bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

Teksten i nr. 1ea (kommisjonsforordning (EU) nr. 1407/2013) skal lyde:

«32023 R 2831: Kommisjonsforordning (EU) 2023/2831 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte (EUT L, 2023/2831, 15.12.2023).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasninger:

a) I artikkel 1 skal nytt nummer lyde:

‘3. Forordningen får ikke anvendelse på sektorer som ikke er omfattet av artikkel 61–64 i EØS-avtalen.’.

b) I artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2 skal ordene ‘traktatens artikkel 107 nr. 1’ forstås som ‘artikkel 61 nr. 1 i EØS-avtalen’.

c) I artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2 skal ordene ‘traktatens artikkel 108 nr. 3’ forstås som ‘artikkel 1 nr. 3 i protokoll 3 til overvåkings- og domstolsavtalen’.»

Artikkel 2

Teksten til forordning (EU) 2023/2831 på islandsk og norsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft 24. september 2024, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt*.

*Ingen forfatningsrettslige krav angitt.

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel 23. september 2024.

For EØS-komiteen

Anders H. Eide

Formann

Vedlegg 4
EØS-komiteens beslutning nr. 246/2024 av 25. oktober 2024 om endring av EØS-avtalens vedlegg XV (Statsstøtte)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt EØS-avtalen, særlig artikkel 98,

og ut fra følgende betraktninger:

1) Kommisjonsforordning (EU) 2023/2832 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning[48] , rettet ved EUT L, 2024/90320, 30.5.2024, skal innlemmes i EØS-avtalen.

2) Kommisjonsforordning (EU) nr. 360/2012[49] , som er innlemmet i EØS-avtalen, har utløpt og bør følgelig oppheves i EØS-avtalen.

3) EØS-avtalens vedlegg XV bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

I EØS-avtalens vedlegg XV skal teksten i nr. 1ha (kommisjonsforordning (EU) nr. 360/2012) lyde:

«32023 R 2832: Kommisjonsforordning (EU) 2023/2832 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning (EUT L, 2023/2832, 15.12.2023), rettet ved EUT L, 2024/90320, 30.5.2024.

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasninger:

a) I artikkel 1 skal nytt ledd lyde:

‘3. Denne forordningen får anvendelse bare på sektorer som er omfattet av artikkel 61–64 i EØS-avtalen.’.

b) I artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2 skal ordene ‘traktatens artikkel 107 nr. 1’ forstås som ‘artikkel 61 nr. 1 i EØS-avtalen’.

c) I artikkel 3 nr. 1 og artikkel 7 nr. 2, når det gjelder EFTA-statene, skal ordene ‘traktatens artikkel 108 nr. 3’ forstås som ‘artikkel 1 nr. 3 i del I i protokoll 3 til overvåkings- og domstolsavtalen’.»

Artikkel 2

Teksten til kommisjonsforordning (EU) 2023/2832, rettet ved EUT L, 2024/90320, 30.5.2024, på islandsk og norsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft 26. oktober 2024, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt*.

*Forfatningsrettslige krav angitt.

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel 25. oktober 2024.

For EØS-komiteen

Anders H. Eide

Formann

Fotnoter

1)

EUT L 248 av 24.9.2015, s. 1.

2)

Kommisjonskunngjøring om regelen om bagatellmessig statsstøtte (EFT C 68 av 6.3.1996, s. 9).

3)

Kommisjonsforordning (EF) nr. 69/2001 av 12. januar 2001 om anvendelse av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på bagatellmessig støtte (EFT L 10 av 13.1.2001, s. 30).

4)

Kommisjonsforordning (EF) nr. 1998/2006 av 15. desember 2006 om anvendelse av traktatens artikkel 87 og 88 på bagatellmessig støtte (EUT L 379 av 28.12.2006, s. 5).

5)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 1407/2013 av 18. desember 2013 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte (EUT L 352 av 24.12.2013, s. 1).

6)

Domstolens dom av 10. januar 2006, Ministero dell’Economia e delle Finanze mot Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, nr. 107.

7)

Ibid, nr. 112 og 113.

8)

Domstolens dom av 13. juni 2002, Nederland mot Kommisjonen, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363.

9)

Kommisjonsrekommandasjon 2003/361/EF av 6. mai 2003 om definisjonen av svært små, små og mellomstore bedrifter (EUT L 124 av 20.5.2003, s. 36).

10)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 651/2014 av 17. juni 2014 om erklæring av visse støttekategoriers forenlighet med det indre marked i henhold til traktatens artikkel 107 og 108 (EUT L 187 av 26.6.2014, s. 1).

11)

Domstolens dom av 12. desember 2002, Frankrike mot Kommisjonen, C-456/00, ECLI:EU:C:2002:753, nr. 31.

12)

Domstolens dom av 28. februar 2018, ZPT AD mot Narodno sabranie na Republika Bulgaria m.fl., C-518/16, ECLI:EU:C:2018:126, nr. 55 og 56.

13)

Kommisjonsmeldingen om revisjon av metoden for fastsettelse av referanse- og diskonteringsrente (EUT C 14 av 19.1.2008, s. 6).

14)

Kommisjonsmeldingen med tittelen «Guidelines on State aid to promote risk finance investments» (EUT C 508 av 16.12.2021, s. 1).

15)

For eksempel kommisjonskunngjøringen om anvendelsen av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på statsstøtte i form av garantier (EUT C 155 av 20.6.2008, s. 10).

16)

Kommisjonskunngjøringen om anvendelsen av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på statsstøtte i form av garantier (EUT C 155 av 20.6.2008, s. 10).

17)

Kommisjonsmelding til Europaparlamentet, Rådet, Den europeiske økonomiske og sosiale komité og Regionkomiteen med tittelen «SME Relief Package» (COM(2023) 535 final).

18)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2018/1724 av 2. oktober 2018 om opprettelse av en felles digital portal for å gi tilgang til opplysninger, prosedyrer og støtte- og problemløsningstjenester, og om endring av forordning (EU) nr. 1024/2012 (EUT L 295 av 21.11.2018, s. 1).

19)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/679 av 27. april 2016 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av direktiv 95/46/EF (generell personvernforordning) (EUT L 119 av 4.5.2016, s. 1), europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2018/1725 av 23. oktober 2018 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger i Unionens institusjoner, organer, kontorer og byråer og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av forordning (EF) nr. 45/2001 og beslutning nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 av 21.11.2018, s. 39).

20)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1379/2013 av 11. desember 2013 om den felles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter, om endring av rådsforordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om oppheving av rådsforordning (EF) nr. 104/2000 (EUT L 354 av 28.12.2013, s. 1).

21)

Kommisjonsforordning (EU) 2023/2832 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning (EUT L, 2023/2832, 15.12.2023, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2023/2832/oj).

22)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 1408/2013 av 18. desember 2013 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte innenfor landbrukssektoren (EUT L 352 av 24.12.2013, s. 9).

23)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 717/2014 av 27. juni 2014 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte i fiskeri- og akvakultursektoren (EUT L 190 av 28.6.2014, s. 45).

24)

EUT L 248 av 24.9.2015, s. 1.

25)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 2023/2831 av 13. desember 2023 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte (EUT L, 2023/2831, 15.12.2023, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2023/2831/oj).

26)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 360/2012 av 25. april 2012 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte til foretak som yter tjenester av allmenn økonomisk betydning (EUT L 114 av 26.4.2012, s. 8).

27)

Domstolens dom av 10. januar 2006, Ministero dell’Economia e delle Finanze mot Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, nr. 107.

28)

Ibid, nr. 112 og 113.

29)

Domstolens dom av 13. juni 2002, Nederland mot Kommisjonen, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363.

30)

Kommisjonsrekommandasjon 2003/361/EF av 6. mai 2003 om definisjonen av svært små, små og mellomstore bedrifter (EUT L 124 av 20.5.2003, s. 36).

31)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 651/2014 av 17. juni 2014 om erklæring av visse støttekategoriers forenlighet med det indre marked i henhold til traktatens artikkel 107 og 108 (EUT L 187 av 26.6.2014, s. 1).

32)

Kommisjonsbeslutning 2012/21/EU av 20. desember 2011 om anvendelsen av artikkel 106 nr. 2 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på statsstøtte i form av godtgjøring for offentlig tjenesteyting til visse foretak som er blitt tillagt oppgaven å utføre tjenester av allmenn økonomisk betydning (EUT L 7 av 11.1.2012, s. 3).

33)

Domstolens dom av 12. desember 2002, Frankrike mot Kommisjonen, C-456/00, ECLI:EU:C:2002:753, nr. 31.

34)

Kommisjonsforordning (EF) nr. 1998/2006 av 15. desember 2006 om anvendelse av traktatens artikkel 87 og 88 på bagatellmessig støtte (EUT L 379 av 28.12.2006, s. 5).

35)

Domstolens dom av 28. februar 2018, ZPT AD mot Narodno sabranie na Republika Bulgaria m.fl., C-518/16, ECLI:EU:C:2018:126, nr. 55 og 56.

36)

Domstolens dom av 24. juli 2003, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium Magdeburg mot Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH og Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415, nr. 88–93.

37)

Kommisjonsmeldingen med tittelen «European Union framework for State aid in the form of public service compensation» (2011) (EUT C 8 av 11.1.2012, s. 15).

38)

Kommisjonsmeldingen om revisjon av metoden for fastsettelse av referanse- og diskonteringsrente (EUT C 14 av 19.1.2008, s. 6).

39)

Kommisjonsmeldingen med tittelen «Guidelines on State aid to promote risk finance investments» (EUT C 508 av 16.12.2021, s. 1).

40)

For eksempel kommisjonskunngjøringen om anvendelsen av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på statsstøtte i form av garantier (EUT C 155 av 20.6.2008, s. 10).

41)

Kommisjonskunngjøringen om anvendelsen av EF-traktatens artikkel 87 og 88 på statsstøtte i form av garantier (EUT C 155 av 20.6.2008, s. 10).

42)

Kommisjonsmelding til Europaparlamentet, Rådet, Den europeiske økonomiske og sosiale komité og Regionkomiteen med tittelen «SME Relief Package» (COM(2023) 535 final).

43)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2018/1724 av 2. oktober 2018 om opprettelse av en felles digital portal for å gi tilgang til opplysninger, prosedyrer og støtte- og problemløsningstjenester, og om endring av forordning (EU) nr. 1024/2012 (EUT L 295 av 21.11.2018, s. 1).

44)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/679 av 27. april 2016 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av direktiv 95/46/EF (generell personvernforordning) (EUT L 119 av 4.5.2016, s. 1), europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2018/1725 av 23. oktober 2018 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger i Unionens institusjoner, organer, kontorer og byråer og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av forordning (EF) nr. 45/2001 og beslutning nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 av 21.11.2018, s. 39).

45)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1379/2013 av 11. desember 2013 om den felles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter, om endring av rådsforordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om oppheving av rådsforordning (EF) nr. 104/2000 (EUT L 354 av 28.12.2013, s. 1).

46)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 1408/2013 av 18. desember 2013 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte i landbrukssektoren (EUT L 352 av 24.12.2013, s. 9), kommisjonsforordning (EU) nr. 717/2014 av 27. juni 2014 om anvendelse av artikkel 107 og 108 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte på bagatellmessig støtte i fiskeri- og akvakultursektoren (EUT L 190 av 28.6.2014, s. 45) og forordning (EU) 2023/2831.

47)

EUT L, 2023/2831, 15.12.2023, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2023/2831/oj.

48)

EUT L, 2023/2832, 15.12.2023, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2023/2832/oj.

49)

EUT L 114 av 26.4.2012, s. 8.