Utlokalisering av eierskap, konsekvenser for distriktene
Historisk arkiv
Publisert under: Regjeringen Bondevik I
Utgiver: Kommunal- og regionaldepartementet
Pressemelding | Dato: 12.07.1999 | Sist oppdatert: 21.10.2006
Pressemelding
Nr.: 76/1999
Dato: 12.07.1999
Utlokalisering av eierskap, konsekvenser for distriktene
Undersøkelse fra Østlandsforskning i 6 fylker:
- Det er bekymringsfullt at så mye av distriktenes næringsliv risikerer å bli ”fjernstyrt” fra større sentra. Foruten det forholdsvis store omfanget av salg av bedrifter fra distriktene, er det mest bekymringsfulle ved undersøkelsen fra Østlandsforskning de funn som er gjort omkring flytting av funksjoner fra den lokale bedriften, sier statssekretær Olav Ulleren i Kommunal-og regionaldepartementet.
- Undersøkelsen understreker betydningen av å videreføre den distriktspolitiske innsatsen for å styrke lokale eiermiljøer. Regjeringen vil stimulere utvikling av lokale/regionale investeringsmiljøer ved å sikre tilgangen på risikokapital til aktører med regional forankring. Vi vil også videreføre vårt arbeid med å stimulere til nettverksbygging mellom lokale bedrifter og gjennomføre tiltak som kan styrke distriktsbedriftenes ledelses-, strategi- og markedskompetanse, sier Ulleren.
Østlandsforskning har gjennomført en undersøkelse blant bedrifter i 6 fylker (Hedmark, Oppland, Møre og Romsdal, Nordland, Troms og Finnmark) som i løpet av den siste 10 års perioden har blitt solgt fra lokale eiere til eiere som er lokalisert utenfor regionen. Undersøkelsen er gjennomført etter oppdrag fra Kommunal- og regionaldepartementet, og er i disse dager under ferdigstillelse. Formålet med rapporten er å frambringe kunnskap om 1) omfanget av utlokalisering av eierskap og 2) hvordan endringer i lokaliseringen av eierskapet påvirker bedriftene og deres rolle i lokaløkonomien. Bedrifter som er oppkjøpt og senere nedlagt er ikke undersøkt.
Det har skjedd en betydelig sentralisering av eierskap. I enkelte områder er andelen lokalt eide bedrifter helt nede i 10% (totalen er da korrigert for vernede og samvirkeeide bedrifter, som ikke er utsatt for oppkjøp utenfra). Undersøkelsen viser at mer enn to tredjedeler av bedriftene kjøpes opp av eiere lokalisert i en storby i Norge eller utlandet, og langt de fleste blir oppkjøpt av konsern innen samme bransje. I de fleste tilfeller reduseres den lokale ledelsens fullmakter og beslutningsmyndighet. 1 av 5 sier at bedriften som en følge av dette, har redusert sitt engasjement i regional næringsutvikling og næringsmiljø.
Eksterne eiere kan bety at bedriften får tilførsel av ressurser i form av kompetanse, kapital, bransjetilknytning og markedstyngde. Ofte skjerpes inntjeningskravet, og kostnadene kuttes. Forholdsvis få bedrifter mente at eierskiftet samlet sett hadde virket negativt. Undersøkelsen viser imidlertid at fjerntliggende eiere ikke i samme grad som lokale eiere godtar at overskuddet i de gode bedriftene blir pløyd tilbake og beholdt i bedriftene til videre utvikling.
De nye eierne overfører funksjoner og oppgaver til egen bedrift. Det er særlig arbeidsoppgaver knyttet til økonomifunksjonen, markeds-, salgs- og ordreavdelinger som trekkes ut fra den lokale bedriften og inn til den nye eierens hovedbase. Dette bidrar til å trekke enkelte typer fagkompetanse fra bedriftene. I tillegg endres de lokale leverandørrelasjonene ved at bedriftene i mindre grad gjør bruk av lokale leverandører av forretningsmessige og finansielle tjenester som bank, revisjon og forsikring. Dette er tjenester som i betydelig grad bruker arbeidskraft med høy formell kompetanse.
- På lang sikt er det fare for at utlokalisering av eierskap tapper regionen for arbeidsplasser knyttet til eierskap/ledelse, utvikling og forretningsmessig kompetanse. Når etterspørselen etter denne typen kompetanse svekkes lokalt, er det en fare for at personer med slik kompetanse søker seg til andre regioner. Dette kan over tid svekke næringsmiljøet og skape mindre rom for utvikling og nyskapning lokalt, sier Ulleren til slutt.